Справа № 128/1818/20 
Провадження № 33/801/886/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В., одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2020 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. на користь держави із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.
22 жовтня 2020 року через відділення поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, яку мотивував тим, що 17 серпня 2020 року суд першої інстанції проголосив лише вступну та резолютивну частини рішення та в цей день йому не було видано копію постанови суду, а тому на його думку строк апеляційного оскарження має відраховуватись не з дня винесення судом постанови, а з дня отримання ним копії повного тексту постанови. Апеляційний суд, не маючи доказів про дату отримання ним копії оскаржуваної постанови, безпідставно виніс постанову про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження, вирішивши це питання в судовому засіданні, а не відразу після отримання апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
За змістом цієї статті строк на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення починає обраховуватися з дня винесення такої постанови.
Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову винесено судом першої інстанції 17 серпня 2020 року за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови суду закінчився 27 серпня 2020 року.
08 вересня 2020 року через відділення поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу на постанову суду, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду. 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовлено, апеляційну скаргу повернуто скаржникові.
22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку повторно подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції від 17 серпня 2020 року, до якої додав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Проте подана заява не містить посилань на обставини, які б переконливо свідчили, що скаржник був позбавлений можливості у встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк (протягом десяти днів з дня винесення постанови) реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду від 17 серпня 2020 року. 
Із матеріалів справи вбачається, що вирішуючи 07 жовтня 2020 року питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у цій справі, апеляційний суд виходив з того, ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні 17 серпня 2020 року, знав про прийняте судом рішення та порядок його оскарження; строк на апеляційне оскарження закінчився 26 серпня 2020 року, а з апеляційною скаргою скаржник звернувся до суду 08 серпня 2020 року, що на думку апеляційного суду свідчить про відсутність підстав вважати, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущено з поважних причин.
Звернувшись повторно із апеляційною скаргою, як на підставу поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 зазначив те, що 17 серпня 2020 року суд першої інстанції проголосив лише вступну та резолютивну частини рішення та в цей день йому не було видано копію постанови суду, а тому на його думку строк апеляційного оскарження має відраховуватись не з дня винесення судом постанови, а з дня отримання ним копії повного тексту постанови. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 2100903598893 копію постанови ОСОБА_1 отримав 29 серпня 2020 року, тобто на момент первинного звернення ОСОБА_1 із апеляційною скаргою на постанову суду йому були відомі обставини, на які він посилається при повторному клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Проте у вперше поданій апеляційній скарзі такі обставини він не зазначав.
Інші доводи заяви про поновлення строку апеляційного оскарження фактично зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та до спонукання апеляційного суду при повторному розгляді заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження здійснити переоцінку доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Будь-яких інших доводів в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в заяві не зазначено.
З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду, та наведені ним причини пропуску цього строку не можна визнати поважними, йому слід відмовити в поновленні такого строку та на підставі ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2020 року повернути особі, яка її подала. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя	М. В. Матківська