КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Справа № 22-ц/824/11609/2020                       Головуючий у 1-й інстанції Мазур Ю.Ю.
    752/21687/17                                                                          Доповідач: Чобіток А.О.
 
                                                            ПОСТАНОВА
                                                           Іменем України
 
20 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів:
 
головуючого - Чобіток А.О.
суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріс», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,  ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
                                                           у с т а н о в и в:
 
У жовтні 2019 року позивач  звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», треті особ: Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріс», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Зазначав, що 15 квітня 2017 року о 16 год. 40 хв. в м. Києві на вул. Столичне шосе 10 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тоуоtа», номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 , власник транспортного засобу - ТОВ «Боріс» та транспортного засобу «Volkwagen», номерний знак « НОМЕР_2 », який належить йому на праві власності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали пошкодження. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3 , який на той момент перебував у трудових відносинах з ТОВ «Боріс» та керував транспортним засобом, що належить товариству. Цивільна-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на час дорожньо-транспортної пригоди  була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» з лімітом відповідальності 100000,00 грн.,франшиза-0 грн.,страхувальником за полісом є ТОВ «Боріс».
Сума завданих збитків транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідно до звіту про оцінку вартості збитків №170417 від 27.04.2019 року складала 86619,07 грн., а з урахуванням зносу - 30456,29 грн.. Крім того, він звернувся до страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,про виплату страхового відшкодування, та йому було здійснену страхову виплату в розмірі 25782,99 грн.
Таким чином відповідач повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 60679,24 грн..
 
             Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка»» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 60679 грн. 24 коп. та судовий збір в розмірі 768,40 грн.
 
Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Звертає увагу на те, що законних підстав передбачених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика для виплати позивачу страхового відшкодування  у розмірі різниці між отриманого страхового відшкодування від  страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,та збитками в загальному розмірі 86619,07 грн. немає. Крім того позивачем не доведено належними доказами понесені ним витрати на придбання запасних частин автомобіля на загальну суму 77310,00 грн. та на оплату виконаних робіт по заміні пошкоджених частин автомобіля на нові у розмірі 8 976,00 грн.. Зазначає, що ПрАТ «Страхова компанія «Уніка»» є  неналежним відповідачем в даному спорі.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши її матеріали, колегія суддів приходить  до наступного. 
            Судом першої інстанції встановлено, що 15.04.2017 року о 16 год. 40 хв. в м. Києві на вул. Столичне шосе, 10 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля  «Volkwagen», номерний знак « НОМЕР_2 » та  автомобіля «Toyota» державний номерний знак « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_2 та  який належить ТОВ «Боріс».
            Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.05.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,оскільки останній,рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем позивача.
            Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/9539713. Страхувальником за даним полісом є ТОВ «Боріс» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100000,00 грн..
Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу № 170418 від 27.04.2019 року проведеного ФОП « ОСОБА_4 » на замовлення Асистуючої компанії ТОВ «СОС Сервіс Україна», що діє від імені ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» вартість відновлювального ремонту складає 86619,07 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали пофарбування), вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 30456,59 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали пофарбування).
Позивачем було отримано лист від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» від 25.05.2017 року вих. № 4593-31, згідно з яким, центром врегулювання збитків прийнято рішення про відшкодування в розмірі 25782,99 грн., які були отримані позивачем відповідно до заяви на видачу готівки від 01.06.2019 року.
Однак, на момент прийняття такого рішення центром врегулювання збитків ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», позивачем вже були закуплені запасні частини для автомобіля «Volkswagen» відповідно до товарного чека № 04217 від 22.04.2017 року на загальну суму 77310,00 грн., а також проведено заміну пошкоджених частин автомобіля на придбані нові, що підтверджується актом виконаних робіт № 420 від 05.05.2017 року.
Не погоджуючись з такою сумою відшкодування та висновками звіту, проведеного   ФОП « ОСОБА_4 » на замовлення Асистуючої компанії ТОВ «СОС Сервіс Україна», що діє від імені ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», позивачем було замовлено Приватному підприємству «Пліч-Опліч» звіт № 11/40 про визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, відповідно до висновку якого за № 17-03/12 від 06.06.2017 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту становить 52921,58 грн.
19.06.2017 року позивачем було направлено заяву про перегляд рішення Центром врегулювання збитків ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» по справі № 45447 щодо пошкодження 15.04.2017 року автомобіля «Volkswagen», враховуючи проведений на його замовлення незалежний висновок. Проте листом від 10.07.2017 року вих. № 5754-31 - рішення залишено без змін,в зв`язку з чимпозивач пред`явив вказаний позов до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка»,як до страховика цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу,яким спричинено йому шкоду.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Задовольняючи позовні вимоги,  суд першої інстанції виходив з того, що  цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який визнаний в судовому порядку винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за вказаних обставин, була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», а страхувальнпиком є ТОВ «Боріс» з лімітом відповідальності 100 000 грн.,то самеПрАТ «Страхова компанія «Уніка» повинна сплатити позивачу різницю між фактичними витратами, понесеними позивачем на відновлювальний ремонт його автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням   від  страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в розмірі 60679,00 грн.. При цьому суд керувався ст.ст. 22,1166,1187 ЦК України та ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
 
Колегія суддів не може погодитись з таким рішенням суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
 
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).
 
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
 
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
 
Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
 
Відповідно до п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.
 
Згідно з п. 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
 
Частиною 1 статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
 
Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
Установивши, що сума страхового відшкодування у розмірі 25782 грн. 99 коп., виплаченого страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»потерпілому ОСОБА_1 , є недостатньою для покриття реальної вартості ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля, суд першої інстанції  дійшов помилкового  висновку про наявність підстав для відшкодування  ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» позивачу різниці між фактичним розміром понесених ним витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням.
 
У пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення     статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
Аналогічні правові висновки було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі № 362/5422/15.
 
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для покладення цивільної відповідальності на ПрАТ «Страхова компанія «Уніка»  у вигляді сплати позивачу різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), оскільки за вказану шкоду відповідає особа, яка її завдала.
 
          За вказаних обставин, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
          Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-
                                                          п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного підприємства «Страхова компанія «Уніка»  задовольнити.
 Рішення  Голосіївського районного суду міста Києва від 10  березня 2020 року  скасувати та постановити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріс», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,  ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»  судовий збір у розмірі 1152,60 грн..
 
  Стягувач: Приватне акціонерне товаристве «Страхова компанія «Уніка» - місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-а,  код ЄДРПОУ - 20033533.
 
   Боржник: ОСОБА_1 - місце проживання: АДРЕСА_1 ,  реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

            Головуючий :                                                                         А.О. Чобіток   
                                  
            Судді:                                                                                      О.В. Немировська 
 
                                                                                                               Т.І. Ящук