ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 р. 	Справа № 440/1370/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                        Бершова Г.Є.,
суддів:                                                            Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 по справі № 440/1370/20 (головуючий 1 інстанції Слободянюк Н.І.) за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності незаконними та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України  та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просив суд:
- визнати незаконними сумісні (солідарні) дії і одночасно сумісну бездіяльність Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України і його територіального органу - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у зв`язку з їх пасивною поведінкою відносно реалізації своїх повноважень щодо контролю відповідних органів виконавчої влади для забезпечення соціальних гарантій особам, звільненим з військової служби, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплат пенсій з дати виникнення права на їх перерахунок - 01 січня 2018 року через порушення законних прав ОСОБА_1 стосовно виплати пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії відповідно до чинної норми прямої дії частини третьої статті 52 Закону №2262-ХІІ на підставі чинного документу перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року в частині Підсумок пенсії (з надбавками) та з урахуванням вимог частини другої статті 19, частини п`ятої статті 17 Конституції України, правових висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо прав власності, які захищають право військових пенсіонерів від незаконних дій та одночасно бездіяльності органів влади, що призвели до завдання з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року, під час дії чинних пунктів 1, 2 постанови КМУ №103 від 21 лютого 2018 року та відповідних рішень, прийнятих Пенсійним фондом України і його територіальним органом в Полтавської області, матеріальної шкоди, що підтверджується висновками рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року по справі №826/3858/18, яке вступило в законну силу з 05 березня 2019 року; 
- стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як пенсійного органу, який безпосередньо відповідає за щомісячні виплати пенсії, грошових коштів загальним розміром 56896,80 грн для забезпечення відшкодування шкоди, яка виникла через неповну виплату пенсії з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року на підставі розрахунку ГУ ПФУ в Полтавській області щодо щомісячних виплат по підвищенню пенсій /а.с.1-12/.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати 75 відсотків суми підвищення пенсії у період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії з урахуванням проведених виплат.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Позивач не погодившись із судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування вимог зазначає, що з 01.01.2018 (а не в період з 05.03.2019) пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100% суми підвищення пенсії щомісячно, однією сумою, довічно відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Судом першої інстанції безпідставно надано перевагу постанові КМУ № 103, а не Закону, що є вищим юридичним актом.
Також зазначає, що  він мав "законні сподівання" отримати пенсію у збільшеному розмірі після її перерахунку, оскільки законом жодних обмежень у виплаті пенсії немає, а тому строки та розміри виплат суми пенсії за 2018-2019 роки, передбачені Постановою № 103 не можуть бути застосовані.  
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України  справа розглянута  в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області та є пенсіонером Міністерства оборони України, якому 23 січня 1996 року  призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" /а.с.17/.
З 20 березня 2015 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, призначену згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" /а.с. 66-67/.
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії /а.с. 41/ з 01 січня 2018 року  Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області на виконання пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" №103 від 21 лютого 2018 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року, за результатами якого його розмір пенсії склав: 10785,80 грн (основний розмір пенсії – 8124,00 грн, збільшення основного розміру пенсії на 25% - 2031,00 грн, надбавки до пенсії як особі, прирівняній до інвалідів війни 2 групи, - 580,00 грн та як інваліду війни 2 групи, інвалідність якого настала при виконанні обов`язків військової служби, – 50,00 грн), сума підвищення пенсії склала 6518,25 грн та встановлено проводити виплату підвищення пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" №103 від 21 лютого 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року по 31 січня 2018 року – у розмірі 50 % суми підвищення пенсії (3559,13 грн); з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року– у розмірі  75% суми підвищення пенсії (4888,69 грн); з 01 січня 2020 року – у розмірі 100 % суми підвищення пенсії (6518,25 грн).
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою від 11 жовтня 2019 року /а.с. 77-78/, в якій просив призначити державну соціальну допомогу та підвищення до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни І групи.
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії /а.с. 44/ з 01 жовтня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з встановленням І групи інвалідності, за результатами якого його розмір пенсії склав: 13595,75 грн (основний розмір пенсії – 10155,00 грн, збільшення основного розміру пенсії на 25% - 2538,75 грн, надбавки до пенсії як особі, прирівняній до інвалідів війни 1 групи, – 782,00 грн, та як інваліду війни 1 групи, інвалідність якого настала при виконанні обов`язків військової служби, – 70,00 грн, державна соціальна допомога на догляд інваліду 1 групи – 50,00 грн), сума підвищення пенсії склала 3429,75 грн та встановлено проводити виплату підвищення пенсії у таких розмірах: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року – у розмірі 75% суми підвищення пенсії (2572,31 грн); з 01 січня 2020 року – у розмірі 100 % суми підвищення пенсії (3429,75 грн).
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії /а.с. 45/ з 11 жовтня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії, за результатами якого його розмір пенсії склав: 14327,75 грн (основний розмір пенсії – 10155,00 грн, збільшення основного розміру пенсії на 25% - 2538,75 грн, надбавки до пенсії як особі, прирівняній до інвалідів війни 1 групи, – 782,00 грн, та як інваліду війни 1 групи, інвалідність якого настала при виконанні обов`язків військової служби – 70,00 грн, державна соціальна допомога на догляд інвалідів війни 1 групи підгрупи Б – 782,00 грн), підвищення пенсії склало 4161,75 грн та встановлено проводити виплату підвищення пенсії у таких розмірах: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року – у розмірі 75% суми підвищення пенсії (3121,31 грн); з 01 січня 2020 року – у розмірі 100 % суми підвищення пенсії ( 4161,75 грн).
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії /а.с. 46/ з 01 грудня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії, за результатами якого його розмір пенсії склав: 14401,75 грн (основний розмір пенсії – 10155,00 грн, збільшення основного розміру пенсії на 25% - 2538,75 грн, надбавки до пенсії як особі, прирівняній до інвалідів війни 1 групи, – 819,00 грн, та як інваліду війни 1 групи, інвалідність якого настала при виконанні обов`язків військової служби – 70,00 грн, державна соціальна допомога на догляд інвалідів війни 1 групи підгрупи Б – 819,00 грн), підвищення пенсії склало 3925,62 грн та встановлено проводити виплату підвищення пенсії у таких розмірах: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року – у розмірі 75% суми підвищення пенсії (2944,22 грн); з 01 січня 2020 року – у розмірі 75 % суми підвищення пенсії (2944,22 грн).
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії /а.с. 47/ з 01 січня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії, за результатами якого його розмір пенсії склав: 14401,75 грн (основний розмір пенсії – 10155,00 грн, збільшення основного розміру пенсії на 25% - 2538,75 грн, надбавки до пенсії як особі, прирівняній до інвалідів війни 1 групи, – 819,00 грн та як інваліду війни 1 групи, інвалідність якого настала при виконанні обов`язків військової служби, – 70,00 грн, державна соціальна допомога на догляд інвалідів війни 1 групи підгрупи Б – 819,00 грн), підвищення пенсії  склало 3925,62 грн та встановлено проводити виплату підвищення пенсії у розмірі 100 % суми підвищення пенсії (3925,62 грн).
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою від 30 січня 2020 року (вх.№415/Р-1600-20 від 03 лютого 2020 року) /а.с. 80-81/, в якій, зокрема, просив провести перерахунок пенсії (з 01 січня 2018 року у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії з урахуванням раніше проведених виплат). 
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №413-331/Р-03/8-1600/20 від 12 лютого 2020 року /а.с.38-40/ ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для перерахунку його пенсії з огляду на те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, не містить зобов`язань щодо вчинення органом пенсійного фонду дій стосовно перерахунку пенсій у зв`язку із визнанням нечинними пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року. Крім того, у бюджеті Пенсійного фонду України на 2019 рік, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №14 від 16 січня 2019 року, закладено витрати за рахунок коштів Державного бюджету України на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій в розмірах, передбачених Державним бюджетом на 2019 рік, з урахуванням чинних на момент його формування нормативно-правових актів. Враховуючи, що бюджетні асигнування з Державного бюджету України Пенсійному фонду не збільшувались, інші рішення про умови та порядок проведення перерахунку пенсій урядом не приймалися, то виплата підвищених пенсій продовжується з урахуванням бюджетних асигнувань, визначених на цю мету. 14 серпня 2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" №804, згідно з якою виплата перерахованих пенсій здійснюється у 2019 році в розмірі 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року, а 24 грудня 2020 року прийнято постанову "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" №1088, якою установлено, що виплата перерахованих пенсій проводитиметься у 2020 році  в розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року.
Вважаючи, що Кабінетом Міністрів України, Пенсійним фондом України і Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області вчинено незаконні сумісні (солідарні) дії і одночасно допущено сумісну бездіяльність відносно реалізації своїх повноважень щодо контролю відповідних органів виконавчої влади для забезпечення соціальних гарантій особам, звільненим з військової служби, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплат пенсій з дати виникнення права на їх перерахунок - 01 січня 2018 року через порушення законних прав стосовно виплати пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії відповідно до чинної норми прямої дії - частини третьої статті 52 Закону №2262-ХІІ та ним недоотримано пенсію у сумі 56896,80 грн за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позов, суд  першої інстанції виходив із того, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 відповідно до ст. 63 Закону №2262-ХІІ на підставі постанови №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч.2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії, оскільки  при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати 75 відсотків та 100 відсотків суми підвищення належної йому пенсії з 05.03.2019.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що в період з 01.01.2018 по 04.03.2019 відповідач правомірно виплачував пенсію у розмірах відповідно до Постанови № 103, а отже діяв відповідно до вимог чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відносини, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст.  63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Частина 18 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 (далі - Порядок № 45).
Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103) відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» постановлено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.
Відповідно до п. 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством [крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом]) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.
Судом встановлено, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103. Виплата вказаної пенсії позивачу здійснюється з урахуванням приписів п. 2 зазначеної постанови, а саме з 1 січня 2018 року - у розмірі 50 відсотків, а з 01.01.2019 року - у розмірі 75 відсотків.
Колегія суддів зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України № 103 на час вчинення відповідачем перерахунку пенсії (з 01.01.2018 по 04.03.2019) була чинною, не була визнана неконституційною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин.
Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ № 103 та зміни до пункту 5 Порядку № 45, додатку 2 до Порядку № 45.
Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Згідно ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Отже, з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.  
Беручи до уваги суб`єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та наведене правове регулювання правовідносин, з яких виник цей спір, є достатні підстави вважати, що ця справа відповідає ознакам зразкової справи № 160/3586/19, у якій Велика Палата Верховного Суду висловила правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії.
Вирішуючи спір (у справі №160/3586/19) по суті, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що у зв`язку зі скасуванням п. 2 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії - скасовано.
З огляду на наведене, Велика Палата Верховного Суду, зазначила, що саме з 05 березня 2019 року пенсія підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.
Відповідно до ч.3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Водночас, визнання нечинними в подальшому п. 2 постанови №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, не може мати наслідком визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку пенсії, які були вчинені ним до визнання нечинною постанови КМУ № 103 (в період з 01.01.2018 по 04.03.2019), оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми постанови №103 були чинними.
Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до  Конституції  та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав не враховувати приписи п. 2 Постанови № 103.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 09.04.2020 по справі № 2040/6740/18.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, виплачуючи в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50% підвищення до пенсії, а з 01.01.2019 по 04.03.2019 - 75% підвищення до пенсії позивача, перерахованої з 01.01.2018 згідно з постановою КМУ № 103, діяв відповідно до п.2 постанови КМУ № 103 та не порушив вимог ч.4 ст.63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки такий спосіб дій був прямо передбачений Постановою № 103.
Доводи апеляційної скарги щодо протиправності пенсійного органу у невиплаті пенсії позивачу з урахуванням 100% суми підвищення пенсії з 01.01.2018 висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.
Щодо доводів апелянта про наявність "законних сподівань" отримати пенсію у збільшеному розмірі після її перерахунку відповідно до закону, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26.06.2014, п.35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання» якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.
Колегія суддів звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача, станом на час його звернення до суду та розгляду справи, не мали достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже постановою КМУ № 103, яка була чинною до 05.03.2019, прямо передбачено порядок виплати перерахованих пенсій колишнім військовослужбовцям у такий спосіб, як це здійснено відповідачем по справі (виплата 50% підвищення з 01.01.2018 та 75% підвищення з 01.01.2018 по 04.03.2019), а також була відсутня усталена практика національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників.
З огляду на це, доводи скаржника про наявність «законних сподівань» на збільшення пенсії є необґрунтованими.
Також колегія суддів зазначає, що спір, який складає предмет цієї справи, виник у зв`язку зі зверненням позивача до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про проведення перерахунку та виплати пенсії, яка, у свою чергу, була залишена органом Пенсійного фонду без задоволення. Однак, у позові позивач наполягає саме на стягненні з ГУ ПФУ в Полтавській області суми пенсії та до матеріалів позовної заяви додає розрахунок суми пенсії, яка, на думку позивача, складає 56896,80 грн. При цьому розрахунок суми пенсії, яка заявлена до стягнення, здійснено позивачем, а не уповноваженим органом пенсійного фонду.  
На переконання колегії суддів позовна вимога про стягнення пенсії може бути задоволена у випадку протиправної відмови у виплаті заборгованості по пенсії, тобто нарахованої органом пенсійного фонду, але не виплаченої суми пенсії. 
Оскільки у справі, що розглядається, ГУ ПФУ в Полтавській області не здійснювало розрахунок та нарахування такої суми пенсії, то в межах розгляду цієї справи суд уповноважений лише на надання оцінки діям територіального органу Пенсійного фонду щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії. Суд не є тим органом, на якого покладається обов`язок здійснювати розрахунок суми пенсії, адже завданням суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам, а не забезпечення ефективності державного управління.
У тексті позовної заяви позивач стверджує, що недоотримана ним сума пенсії є майновою шкодою, а тому підлягає стягненню на його користь.
Однак, такий аргумент позивача колегія суддів вважає помилковим.
Так, згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
За змістом статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.
Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
З огляду на вищевикладене,  колегія суддів доходить висновку, що сума недоотриманої позивачем пенсії не є майновою шкодою, а позовна вимога про її стягнення не є вимогою про стягнення (відшкодування) шкоди.
Подібні висновки викладені також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 452/3296/16-ц та Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №440/85/19.
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги, звернуті до Кабінету Міністрів України та Пенсійного фонду України щодо визнання сумісних (солідарних) дій і одночасно сумісної бездіяльності відносно реалізації своїх повноважень щодо контролю відповідних органів виконавчої влади для забезпечення соціальних гарантій особам, звільненим з військової служби, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплат пенсій з огляду на таке.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" № 794-VII від 27 лютого 2014 року /далі – Закон № 794-VII / Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.
За змістом статті 2 Закону № 794-VII до основних завдань Кабінету Міністрів України належить, зокрема, вжиття заходів щодо забезпечення прав і свобод людини та громадянина, створення сприятливих умов для вільного і всебічного розвитку особистості; спрямування та координація роботи міністерств, інших органів виконавчої влади, здійснення контролю за їх діяльністю.
Згідно з приписами статті 20 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України у сфері національної безпеки та обороноздатності, зокрема, забезпечує соціальні і правові гарантії військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей.
Поряд з цим, відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23 липня 2014 року /далі – Положення № 280/, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Пунктом 3 Положення № 280 визначено, що основними завданнями Пенсійного фонду України є, серед іншого, реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Підпунктом 6 пункту 5 Положення № 280 встановлено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.
Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).
За змістом пункту 4 цього Положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі, організовує роботу управлінь Фонду щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що виконання відповідними державними органами повноважень щодо контролю за належним здійсненням підпорядкованими органами наданих їм функцій та завдань, має наслідком виникнення публічно-правових відносин між суб`єктом, що здійснює контроль, та підпорядкованим суб`єктом. 
В той же час завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом частини першої  статті 5 згаданого Кодексу,  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
В контексті наведених приписів кодексу особа на власний розсуд визначає чи порушені її права та охоронювані законом інтереси рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, проте ці рішення, дії чи бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
У цій справі позивач звернувся до суду з позовом  з метою отримати недоплачену суму пенсії, яка, на думку позивача, йому невиплачена внаслідок бездіяльності Кабінету Міністрів України та Пенсійного фонду України відносно реалізації своїх повноважень щодо контролю відповідних органів виконавчої влади.
Разом з тим, встановлений законодавством порядок взаємодії та контролю між органами державної влади не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача.
Крім того, позивачем не доведено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області вчинено протиправні дії щодо зменшення розміру пенсії внаслідок та у зв`язку з допущенням сумісних (солідарних) дій і одночасно сумісної бездіяльності Кабінету Міністрів України та Пенсійного фонду України відносно реалізації своїх повноважень щодо контролю відповідних органів виконавчої влади для забезпечення соціальних гарантій особам, звільненим з військової служби, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплат пенсій з дати виникнення права на їх перерахунок - 01 січня 2018 року.
Також колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Пенсійного фонду України з приводу здійснення контролю та неправомірності виплати йому пенсії з 01 січня 2018 року в повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає наявності порушення прав та інтересів позивача на пенсійне забезпечення саме КМУ та ПФУ.
Отже, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.  
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 по справі № 440/1370/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    В.В. Катунов