КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                                                               
33/824/2110/2020                                                                                                  Суддя 1 інстанції - Шевчук А.В.

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року суддя Київського апеляційного суду             Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Ніцу І.Г., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року про визнання винною у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130, ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 -
 
В С Т А Н О В И В:
 
           Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.  
Згідно постановою судді, 27.02.2020 року о 16 год. 30 хв. по просп. Оболонському, 1Б у м. Києві, на паркові ТЦ «Dream Town» гр.  ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «SUZUKI», д.н.з. НОМЕР_1 , не надала перевагу у русі транспортному засобу «VOLKSWAGEN», д.н.з.  НОМЕР_2 , який наближався з правого боку, що призвело до зіткнення, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1  порушила п. 10.11 Правил дорожнього руху.
Цією ж постановою встановлено, що 27.02.2020 року о 16 год. 30 хв. по просп. Оболонському, 1Б у м. Києві, на паркові ТЦ «Dream Town»  ОСОБА_1  керувала транспортним засобом «SUZUKI», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота,порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилась у присутності двох свідків. ОСОБА_1 порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху.
 В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просила скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року про визнання її винною за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу правопорушення.
В уточненій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року в частині  визнання її винною за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу правопорушення та визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
                При цьому ОСОБА_1 , підтверджуючи те, що вона відмовилась від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, пояснила, що така відмова була зумовлена неправильними, на її думку, діями працівників поліції.
Так, в апеляції зазначено, що ОСОБА_1 повідомила поліцейському, що згідна пройти тест на стан алкогольного сп`яніння лише за умови, якщо такий  тест пройде і водій автомобіля Фольксваген, на що їй відповіли, що підстав для проведення тесту на алкогольне сп`яніння щодо іншого учасника ДТП немає.
Коли поліцейській повідомили ОСОБА_1 про те, що особа, яку ОСОБА_1 вважала винною у ДТП, проходити тест не буде, то вона також відмовилась від проходження тесту, вважаючи це явною несправедливістю і необ`єктивністю з боку працівників поліції при з`ясуванні всіх обставин ДТП.
Вказуючи на те, що вона, звісно, не погодилася б на проведення тесту із використанням приладу Драгер, знаючи про те, що цей тест є незаконним, ОСОБА_1 зазначає, що працівники поліції не озвучували пропозицію пройти тест на алкогольне сп`яніння в медичній установі та не відобразили цієї обставини у протоколі про адміністративне правопорушення.
Окрім того, в апеляції заперечуються обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, щодо виявлених ознак алкогольного сп`яніння, та вказується що в той день ОСОБА_1 не вживала спиртних напоїв, про що можуть підтвердити свідки. 
Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП в апеляції вказано, що на даний час ОСОБА_1 визнає себе винною у вчиненні вказаного правопорушення.
В апеляції ОСОБА_1 також містяться доводи щодо порушення її прав при розгляді справи суддею районного суду.
 Так, розгляд справи призначався на 15 квітня 2020 року та був відкладений за клопотанням ОСОБА_1 , яка у зв`язку з карантинним обмеженням руху міського та приміського транспорту не могла дістатися до суду з Київської області, де вона проживає.
Наступне судове засідання було призначено на 17.00 годину 29 квітня 2020 року. Цього ж дня ОСОБА_1 уклала договір з адвокатом та прибула в судове засідання. До неї вийшов помічник судді Шевчука А.В., якому вона повідомила, що уклала договір з адвокатом, який не може з`явитись в судове засідання, вона не мала можливості ознайомитись з матеріалами справи, у звязку з відсутністю можливості потрапити до Києва через карантин, оскільки транспорт не працює, окрім того, має намір клопотати про виклик свідків.
Як стверджує апелянт, помічник судді не запросив її в судове засідання, натомість повідомив, щоб ОСОБА_1 надала дане клопотання до канцелярії суду через скриню, яка розташована на посту охорони, та зателефонувала до суду 04 травня 2020 року і помічник повідомить про наслідки розгляду клопотання. 04 травня 2020 року помічник судді повідомив, що справа розглянута та прийнята постанова про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з твердженням, викладеним у постанові судді, про навмисне затягування нею розгляду справи, ОСОБА_1 вважає, що суддя районного суду безпідставно відмовив їй у задоволенні клопотання про виклик свідків, дослідження матеріалів на підтвердження того, що вона не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, істотно порушив її права щодо об`єктивного, повного та неупередженого розгляду справи.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Ніцу І.Г., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений у постанові судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляції особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, не заперечується.
Висновок, викладений у постанові судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
В апеляції ОСОБА_1 , власне, і не заперечується та обставина, що вона не погодилась пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, посилаючись на те, що пройде такий тест лише у разі проведення перевірки на стан алкогольного сп`яніння іншого учасника ДТП.
Проте, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено безумовний обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Причому такий медичний огляд водій зобов`язаний пройти незалежно від того, чи перебуває він у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, отже посилання в апеляції ОСОБА_1 на те, що вона не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, не виключає її відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України.
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не пропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та не відобразили цього у протоколі про адміністративне правопорушення спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, у якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовилась від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а з відеозаписів з нагрудної камери поліцейського убачається, що поліцейський не лише запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а й неодноразово роз`яснив наслідки відмови від проведення такого огляду у виді адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 Доводи апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 при розгляді справи суддею районного суду також не підтверджуються.
 Так, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 , будучи повідомленою про час розгляду справи, в судове засідання, призначене на 29 квітня 2020 року, не з`явилась. 
При цьому станом на 29  квітня 2020 року до Оболонського районного суду м. Києва не надходило будь-яких заяв чи клопотань ОСОБА_1 з приводу розгляду справи про адміністративне правопорушення.
30 квітня 2020 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 з проханням про відкладення розгляду справи, у якому ОСОБА_1 повідомляла, що 29 квітня 2020 року вона уклала договір з адвокатом, який не може прибути в судове засідання, а без його участі ОСОБА_1 відмовляється розглядати справу.
Окрім того, у цьому ж клопотанні ОСОБА_1 висловила намір викликати свідків та працівників поліції, які оформляли протокол, проте клопотання про виклик свідків до суду не подавалось.
Посилання в апеляції ОСОБА_1 на те, що вказане клопотання про відкладення розгляду справи вона подала до суду в день судового засідання 29 квітня 2020 року після розмови з помічником судді Шевчука А.В., який не запрошував її в судове засідання, є голослівними та не підтверджуються жодними матеріалами справи.
Отже, в апеляційній інстанції не було встановлено порушень прав особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею районного суду.
Таким чином, суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року в частині визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак апеляцію особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, необхідно залишити без задоволення.
 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
 
 Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
 
Суддя Київського апеляційного суду                          В.В. Ковальська