ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8239/20 Справа № 201/4750/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2020 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И Л А : 

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2020 року відкрите провадження у даній справі.
У липні 2020 року представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження по справі з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2020 року закрите провадження по справі.
Ухвала суду мотивована тим, що є рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що судові рішення від 19 березня 2015 року та від 11 липня 2018 року прийняті з приводу спору між сторонами, які виникли з різних правових підстав, обставин і норм закону з різними предметами спору. Апелянт зазначає, що предметом розгляду даного спору є стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в силу ст. 1212 ЦК України внаслідок розірвання договору купівлі-продажу. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.
Закриваючи провадженні у даній справі, суд першої інстанції керуючись п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України виходив з того, що в липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 , та просив визнати договір купівлі-продажу від 29 квітня 2008 року розірваним та стягнути з останньої сплачені грошові кошти у сумі 109 582,77 грн. і пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у сумі 399 977,00 грн. та моральну шкоду. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року у справі №2-2646/11, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено. 24 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська та просив розірвати договір купівлі-продажу від 29 квітня 2008 року та стягнути з ФОП ОСОБА_2 грошові кошти у сумі попередньої оплати товару у розмірі 109 582,77 грн.. та проценти за користування грошовими коштами у сумі 97427,23грн.. Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11 липня 2018 року у справі 206/1676/16-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року та постановою Верховного Суду у справі від 01 квітня 2020 року у задоволенні вказаного позову відмовлено. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку про необхідність закриття провадження у зв`язку, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тими самими вимогами, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішені по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.
Позови вважаються тотожними тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови не можна вважати тотожними, що позбавляє суд права закрити провадження у справі.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із позовом до ФОП ОСОБА_2 , позивач вказав, що договір купівлі-продажу від 29 квітня 2008 року є розірваним в судовому порядку з 04 грудня 2019 року. При цьому, позивач зазначив, що після розірвання договору у нього виникло право вимагати від відповідачки повернення безпідставно набутого майна на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.
Тобто з викладеного вбачається, що предметом даного спору є стягнення безпідставно набутого майна на підставі ст. 1212 ЦК України, що не було предметом розгляду цивільних справ, на які суд посилався постановляючи оскаржувану ухвалу.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції порушив вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як незаконна підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко