Справа № 443/825/20                                Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г. 
Провадження № 33/811/1512/20                 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі судді Партики І. В., за участю ОСОБА_1 , його представника – адвоката Микуша Д.М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Микуша Д.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
встановив:
оскарженою постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Згідно з оскарженою постановою, ОСОБА_1 , 10.07.2020 о 22:08 год. в с. Садки Жидачівського району траса М-12 керував транспортним засобом комбайном «Нива» СК-5М-1 в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest» ARBL 0688 в присутності двох свідків, результат тесту позитивний 0.29 проміле, чим порушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху України. Своїми діями вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
На зазначену постанову адвокат Микуш Д.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
По суті апеляційних вимог зазначає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, не обґрунтованою та підлягає скасуванню. Зазначає, що суд першої інстанції припустився грубих порушень при застосуванні ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що оскільки на офіційному сайті Верховної Ради України на день винесення судового рішення в офіційному тексті ст. 130 КУпАП відсутнє згадування про водіїв, як суб`єктів правовідносин, передбаченими диспозицією вказаної статті, то відповідно до п. 6 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо скасований акт який встановлює адміністративну відповідальність.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення ОСОБА_1 та його представника – адвоката Микуша Д.М., дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.        Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого і вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові судді обставин, підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 447513 від 10.07.2020,; роздруківці з алкотеста «Драгер 6820», відповідно до якого на момент його продуття о 23:20 год. 10.07.2020, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту позитивний 0,29 проміле; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складений поліцейським СРПП №1 ПП Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.07.2020 р. Дані докази є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою.
Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю.
Окрім того, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння, відтак відбулася декриміналізація цих дій.
З огляду на те, що дія статті 130 КУпАП у редакції, яка була чинна на час вчинення адміністративного правопорушення, є ультраактивною, тобто поширюється на нереалізовані або не припинені на момент втрати відповідним законом чинності правовідносини, а дія Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який вводив кримінальну відповідальність і більш тяжке покарання за ці ж дії, поширюється лише на нові правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, та, з урахуванням того, що на час судового розгляду даної справи стаття 130 КУпАП знову діяла в попередній редакції, за якою стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, підстави для закриття провадження у справі, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, як про те наголошує адвокат Микуш Д.М. - відсутні.
Жодних порушень прав ОСОБА_1 , у тому числі і права на захист та справедливий суд, ні під час складання і оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду адміністративної справи судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про незаконність, необґрунтованість постанови суду першої інстанції та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи – апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки такі не знайшли свого підтвердження. 
Накладене адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.33 КУпАП та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень. 
За таких умов постанову судді першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП
постановив:
апеляційну скаргу адвоката Микуша Д.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову  Жидачівського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Партика І. В.