ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7901/20 Справа № 190/150/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Митошоп В. М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючого - судді Деркач Н.М.,
               суддів: Куценко Т.Р., Макарова М.О.,
               при секретарі Лященко С.Г.,

       розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу адвоката Левітіна Олега Юхимовича в інтересах  ОСОБА_1 на рішення П"ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини , -

В С Т А Н О В И В:
       У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини.
       В обгрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що з відповідачкою ОСОБА_1 має спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу між сторонами у справі залишилася проживати з матір`ю - відповідачем по справі. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.11.2011 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі ј частки його щомісячного доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 народився син, у зв"язку з чим він просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання доньки до 1/6 частки його щомісячного доходу але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 
       Рішенням П"ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. Зменшено розмір аліментів, стягнутих зі ОСОБА_2 рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.11.2011 року на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки заробітку (доходу) до 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.
       Не погодившись з указаним рішенням суду, представник відповідачки звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції.
       При цьому апелянт зазначив, що позивачем не було надано документів на підтвердження вартості операції, проведеної йому у червні 2019 року, не долучено даних про те, де та з ким проживає та у кого на утриманні перебуває його син, народжений після ухвалення рішення про стягнення аліментів.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
               Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8)
       Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.11.2011 року зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі ј частини його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 29.07.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.7)
       Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки у нього змінилося матеріальне становище: у лютому 2017 року у позивача народився син, у 2019 році ОСОБА_2 переніс операцію.
       Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з доведеності, обгрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
       Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
       Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
       Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
       Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
       Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
       Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
       Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, у нього народилася ще одна дитина, він хворіє, що потребує значних матеріальних затрат, його доходи є такими, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, тобто посилався на зміну не тільки матеріального стану, а й сімейного.
       Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
       Відповідно до ч.1 ст.81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно з ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про   наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.
       Як встановлено матеріалами справи, згідно довідки про доходи №64 від 13.01.2020 року ОСОБА_2 працює трактористом у ПАТ «Оріль-Лідер» та має дохід за період з 01.07.2019 року по 31.12.2019 року у розмірі 130 793 грн. 48 коп. (а.с. 10)
        ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_8 народився син, ОСОБА_9 (а.с.9)
       Згідно копії направлення, карти стаціонарного хворого, виписки із медичної карти стаціонарного хворого, позивач ОСОБА_2 переніс захворювання на лівобічний спонтанний пневмоторакс у 2019 році. (а.с.52-54)
       Зазначеним обставинам суд першої інстанції дав належну правову оцінку у розумінні ст.ст.180, 182, 192 СК України та дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, стягнутих з позивача на користь відповідачки на утримання доньки, з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.
       З наведених вище підстав колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника відповідача не можуть бути підставою для скасування законного та обгрунтованого рішення суду першої інстанції.
        Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу  адвоката Левітіна Олега Юхимовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення П"ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Судді:                                                                                Н.М.Деркач

                                                                                       Т.Р.Куценко

                                                                                       М.О.Макаров