[1]
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
03 вересня 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , його захисника Мазманяна Е.Р., іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та його представника Лучко М.О., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И Л А:
 
Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.
 
Згідно постанови, 03.05.2020 року о 16 год. 10 хв.,  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві на трасі, 29 км, по вул. Столичне шосе, біля зупинки «Козин-1», в порушення вимог п.10.4 Правил дорожнього руху України,при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку та здійснив з ним зіткнення, в результаті чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.04.2019 року, а матеріали справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП направити до Управління патрульної поліції у м. Києві для належного оформлення. 
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, оскільки всупереч вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП, суд розглянув справу без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи в їх сукупності, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.
При цьому апелянт зазначає, що 03.05.2020 року о 16 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Столичне шосе в м. Києві та біля зупинки «Козин-1» мав намір здійснити поворот ліворуч. Під`їжджаючи до зупинки, він завчасно, приблизно за 100 метрів увімкнув лівий покажчик повороту та зупинився, щоб пропустити зустрічні автомобілі, після чого, переконавшись у безпечності свого маневру, розпочав рух з прискоренням, однак в цей час автомобіль «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , рухаючись у зустрічному напрямку зі швидкістю близько 130-140 км/год, не застосував гальмування, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.
На думку апелянта, в даній дорожній ситуації водієм автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 було порушено вимоги Правил дорожнього руху, зокрема п.п. 12.1, 12.6 «ґ», який значно перевищив встановлену швидкість руху, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.   
Вважає, що дані схеми ДТП, на якій зафіксовано гальмівний шлях автомобіля «БМВ» і його кінцеве розташування після зіткнення, його ( ОСОБА_1 ) пояснення та пояснення свідка ОСОБА_3 надані в судовому засіданні, свідчать про те, що водій автомобіля «БМВ», ОСОБА_2  рухався з дуже великою швидкістю, яка значно перевищувала дозволену швидкість на даній ділянці дороги.
Також винуватість водія ОСОБА_2 . ОСОБА_2 у порушенні ним вимог правил дорожнього руху підтверджується висновком експертного дослідження №519/06/2020 від 09.06.2020 року, в якому встановлено, що в діях водія автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.3, 12.6 (ґ) ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, у зв`язку з чим апелянт просить направити матеріали даної справи до Управління патрульної поліції у м. Києві для вирішення питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно іншого учасника ДТП - водія автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .
Крім цього апелянт вказує, що суд безпідставно наклав на нього найсуворіше адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами та не навів переконливих доводів для його застосування, а також невірно зазначив у постанові про невизнання ним своєї вини, оскільки в судовому засіданні він не заперечував своєї вини, однак вважав, що водій автомобіля «БМВ», ОСОБА_2 також порушив вимоги ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів.
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Мазманяна Е.Р. на підтримку доводів апеляційної скарги; пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та його представника Лучко М.О., які заперечували проти поданої апеляційної скарги посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
 
У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа),  відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Вказані вимоги закону при розгляді даної справи судом першої інстанції були дотримані, рішення суду відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, є обґрунтованим та належним чином мотивованим.
 
Як вбачається з матеріалів справи, 03.05.2020 року о 16 год. 10 хв. у м. Києві на трасі, 29 км, по вул. Столичне шосе, біля зупинки «Козин-1» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_1 ,під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 ,під керуванням водія  ОСОБА_2 , за наслідками якої на місці події працівниками поліції стосовно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, за порушення ним вимог п.10.4 ПДР України, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів.
 
Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 зазначив, що він частково визнає свою вину, оскільки водій автомобіля «БМВ», ОСОБА_2 рухався на дуже великій швидкості, яка значно перевищувала дозволену  швидкість на даній ділянці дороги, а тому вважає, що в діях водія ОСОБА_2 також вбачається порушення вимог ПДР України, однак з незрозумілих причин працівники поліції, які прибули на місце пригоди, склали протокол про адміністративне правопорушення тільки стосовно нього ( ОСОБА_1 ), а тому вважає необхідним направити матеріали даної справи до Управління патрульної поліції у м. Києві для вирішення питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно іншого учасника ДТП - водія автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , з урахуванням наявного у справі висновку експертного дослідження №519/06/2020 від 09.06.2020 року.
Також ОСОБА_1 просить врахувати часткове визнання ним своєї вини та змінити накладене на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.
 
Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди  ОСОБА_2 та його представник Лучко М.О. під час апеляційного розгляду заперечували проти доводів апеляційної скарги та вважають, що вина ОСОБА_1 у виникненні даної дорожньо-транспортної пригоди є беззаперечною, який вчинив грубе порушення вимог правил дорожнього руху, що могло призвести до загибелі людей, оскільки від зіткнення з автомобілем «Шевроле»,під керуванням водія ОСОБА_1 , автомобіль ОСОБА_2 відкинуло в кювет, в результаті чого автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень та не підлягає відновленню, а твердження ОСОБА_1 , що автомобіль «БМВ» рухався з великою швидкістю, не відповідає дійсності. При цьому ОСОБА_2 пояснив, що 03.05.2020 року о 16 год. 10 хв. рухався на автомобілі «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 по Столичному шосе в напрямку м. Обухів у лівій смузі зі швидкістю приблизно 50 км/год. Також зазначив, що разом з ним в автомобілі перебували двоє його неповнолітніх дітей, а тому він не міг їхати з зі швидкістю про яку вказує ОСОБА_1 та наражати своїх дітей на небезпеку. 
 
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним вимог 10.4 Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення транспортних засобів  є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №528337 від 03.05.2020 року (а.с. 1), згідно якого водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_1 ,при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку та здійснив з ним зіткнення, а також даними, зафіксованими на схемі місця ДТП від 03.05.2020 року (а.с. 2) та фотознімках з місця пригоди (а.с. 15, 52-58) щодо місця зіткнення транспортних засобів, та їх розташування на проїзній частині; 
 
Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи, яким дана відповідна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення  ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів.
 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що зіткнення транспортних засобів відбулось в тому числі внаслідок порушення вимог правил дорожнього руху іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди - водієм автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який значно перевищив встановлену швидкість руху, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 12.6 «ґ» ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП,  апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони суперечать наявним в матеріалах справи доказам вини саме водія ОСОБА_1 у даній дорожньо-транспортній пригоді, а висновок експертного дослідження №519/06/2020 від 09.06.2020 року, на який посилається апелянт, як на доказ винуватості ОСОБА_2 у порушенні ним вимог п.п. 12.1, 12.6 «ґ» ПДР України, не має наперед встановленої сили та відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП оцінений судом у сукупності з іншими наявними у справі доказами. 
 
Отже, наявні в матеріалах справи докази були вірно оцінені судом першої інстанції, на підставі яких суддя дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п.10.4 Правил дорожнього руху України, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови від 29.07.2020 року та направлення даної справи до УПП в м. Києві для складання протоколу стосовно іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_2 , оскільки згідно положень КУпАП, суд розглядає справу лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення і не вирішує питання щодо винуватості інших осіб (учасників ДТП), на яких протокол не складався.   
 
Апеляційні твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, при вирішенні питання про накладення на нього такого суворого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, не навів у постанові переконливих доводів для його застосування є безпідставними, оскільки суд,з урахуванням характеру вчиненого адміністративного правопорушення, а саме грубого порушення водієм ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху, їх наслідків у виді значного пошкодження транспортних засобів та його відношення до вчиненого, дійшов правильного висновку про необхідність накладення саме такого адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції, а часткове визнання ОСОБА_1 своєї вини не може бути безумовною підставою для застосування до нього більш м`якого виду адміністративного стягнення. Інших переконливих доводів, які б давали підстави для зміни йому накладеного адміністративного стягнення, останнім не наведено і апеляційним судом не встановлено.
 
За викладеним, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.07.2020 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та направлення даної справи до Управління патрульної поліції у м. Києві, а також зміни накладеного на нього адміністративного стягнення, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців - без зміни. 
 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає. 

 
                   Суддя 
Київського апеляційного суду                                                               І.М. Сілкова   

 

Провадження: № 33/824/3530/2020 Категорія: ст. 124 КУпАП
Справа: №752/8957/20
Головуючий у І інстанції: Бойко О.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Сілкова І.М.