ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 380/670/20 пров. № А/857/8311/20	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П.,
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Іщук Л. П.;
за участю секретаря судового засідання –   Гром І. І.;

          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року у справі № 380/670/20 (головуючий суддя Сидор Н. Т., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним і скасування рішення,-
    ВСТАНОВИВ:
22 січня 2020 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС (правонаступник - Галицька митниця Держмитслужби) про визнання протиправним та скасування рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000558/2 від 29.11.2019.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що ОСОБА_1 подала Львівській митниці ДФС повний пакет документів для підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості автомобіля марки CITROEN, модель DS4. Відповідачем не підтверджено наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Наведені в оскарженому рішенні про коригування митної вартості причини неможливості визнання задекларованої вартості товару є формальними і такими, що не відповідають правилам заповнення рішень про коригування митної вартості. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року, прийнятим в порядку письмового провадження, позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДПС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000558/2 від 29.11.2019.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Галицької митниці Держмитслужби 1447,66 грн сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем – Галицькою митницею Держмитслужби, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що подані позивачем до митного оформлення документи не містили всіх відомостей, що підтверджували б числові значення складових митної вартості товару. Зокрема, до митного оформлення не надано документ про проведення оплати за товар. В поданих документах містяться розбіжності, зокрема в реєстраційному документі № 92595040134 у графі «покупець» містяться дані про особу ОСОБА_2 , однак до митного оформлення подано відомості про покупця ОСОБА_1 . У платіжному документі, який був додатково поданий на вимогу митного органу, відсутні відомості для ідентифікації автомобіля, а саме VIN-код, номер лоту, за який вноситься платіж, номер інвойсу. Позивачем укладено договір комісії з ОСОБА_3 для оплати ним купленого автомобіля, натомість у документі на оплату товару платником виступає ОСОБА_4 . Апелянт зазначає, що ним вірно розраховано митну вартість пред`явленого до митного оформлення автомобіля в розмірі 5900 Євро.
Позивачем подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому висловлено прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Представник позивача, у судовому засіданні, заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 02 вересня 2019 року на аукціоні, що проходив на веб-сайті «Trents» компанії «Charles Trent LTD», Великобританія, розмістила кінцеву ставку на лот «CITROEN DS4 E-HDI DSTYLE AIRDREAM», яка становила 1080 англійських фунтів стерлінгів без ПДВ.
Згідно Інвойсу від 02 вересня 2019 року загальна сума до оплати становить 1260 англійських фунтів стерлінгів. Крім ціни самого автомобіля в дану суму включено збір аукціону, ПДВ та адміністративний збір. Покупцем легкового автомобіля CITROEN DS4 сірого кольору, рік випуску 2013 року, вартістю 1260 англійських фунтів стерлінгів зазначено ОСОБА_5 , продавцем - «Charles Trent LTD».
Згідно з Договором комісії на оплату автотранспортного засобу від 29 серпня 2019 року, укладеним між ОСОБА_6 як комітентом та ОСОБА_7 як комісіонером, комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за винагороду від свого імені за рахунок комітента оплатити вартість автотранспортного засобу CITROEN DS4 на аукціоні «Trents» компанії «Charles Trent LTD» від імені Комітента за ціною, яка не може перевищувати 1500 англійських фунтів стерлінгів. 
Згідно квитанції SWIFT (ACK) від 03 вересня 2019 року №1740 190902PBANUA2XAXXX8505979338, ОСОБА_8 здійснено оплачу автомобіля CITROEN DS4.
Відповідно до декларації № UA209190.2019.074827 митна вартість автомобіля марки CITROEN, модель DS4, номер шассі – НОМЕР_1 , двигун дизель об`ємом 1560 см, колісна формула - 4x2, рік випуску - 2013, дата першої реєстрації 29.01.2013 складає 1260 англійських фунтів стерлінгів.
29.11.2019 Львівською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості № UA209000/2019/000558/2, згідно з яким митну вартість заявленого до митного оформлення автомобіля встановлено у розмірі 5900 Євро.
На підставі рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000558 від 29.11.2019 Львівською митницею ДФС прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209190/2019/01332.
02.01.2020 ОСОБА_1 подано до Галицької митниці Держмитслужби заяву про скасувати рішення про коригування митної вартості UA209000/2019/000558/2 від 29.11.2019. До заяви для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом додатково надано договір комісії на оплату автотранспортного засобу від 29 серпня 2019 року.
Листом від 16.01.2020 №7.4-/15/1-12/1137 Галицька митниця Держмитслужби повідомила ОСОБА_1 про неналежність поданих документів для підтвердження митної вартості та залишила рішення про коригування митної вартості № UА209000/2019/000558/2 від 29.11.2019 без змін.
Згідно із ч. 2ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 248 коментованого Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до частини 6 статті 257 Митного кодексу України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Положеннями статті 49 Митного кодексу України митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5   статті 58 Митного кодексу України).
За змістом частини 2   статті 52 Митного кодексу України   декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Стаття 53 Митного кодексу України   визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України).
Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України   документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій   статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу вимог частини 5   статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин 1 та 2   статті 53 Митного кодексу України слідує, що Митним кодексом України   передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Судом встановлено, що   декларантом були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice), Б/Н, від 05.09.2019; декларацію про походження товару (Declaration of origin) Б/Н від 05.09.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA209020/2019/62662 від 14.11.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 16.09.2019; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією 201/19 від 18.11.2019; договір про надання послуг митного брокера Б/Н від 12.11.2019; довідку від 19.11.2019-117; фото від 18.11.2019; копію митної декларації країни відправлення 19PL402010E1305901 від 13.11.2019; паспортний документ для перетину державного кордону України НОМЕР_3 від 11.04.2018; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_4 від 11.10.2010; митну декларацію UA209190.2019.074827 від 21.11.2019.
Додатково декларантом надано митному органу банківське платіжне доручення щодо здійснення оплати товару, а саме квитанцію SWIFT (ACK) від 03 вересня 2019 року № 1740 190902PBANUA2XAXXX8505979338. Відповідно до графи 33В вказаного платіжного доручення вартість спірного автомобіля складає 1260 англійських фунтів стерлінгів. 
Вказані документи підтверджували заявлену митну вартість ввізного товару. Таким чином, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною квитанції SWIFT (ACK) від 03 вересня 2019 року.
Тобто, судом встановлено, що подані декларантом до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2   статті 53 Митного кодексу України.
Частиною 1   статті 54 Митного кодексу України   встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій   статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до частини 5   статті 54 Митного кодексу України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному   статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій   статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у   главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6   статті 54 Митного кодексу України).
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7   статті 54 Митного кодексу України).
Відповідно до частини 1   статті 55 Митного кодексу України   рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою   статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою   статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 Митного кодексу України).
Судом встановлено, що декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Наведені документи підтверджують митну вартість автомобіля марки CITROEN, модель DS4, номер шассі – НОМЕР_1 .
Суд звертає увагу на те, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.
Згідно частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарівв; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини 2 статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною 3   статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього   Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей   59   і   60   цього   Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4   статті 57 Митного кодексу України).
Згідно частини 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей   59   і   60   цього   Кодексу   за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до   статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до   статті 63 цього Кодексу.
За приписами частини 1   статті 58 Митного кодексу України   метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2 статті 58 кодексу).
Відповідно до частини 3 статті 58 Митного кодексу України   у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.
Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України   не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.
Разом з тим,   позивачем крім рахунку-фактуру (інвойс) (Commercial invoice), Б/Н, від 05.09.2019 подавалась   і квитанція SWIFT (ACK) від 03 вересня 2019 року № 1740 190902PBANUA2XAXXX8505979338, яка як встановлено судом вище, не взята відповідачем до уваги при визначенні митної вартості товару.
Також колегія суддів   звертає увагу, що   спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.
У даному випадку, дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у митного органу були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1   статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованого товару за ціною договору.
Щодо твердження апелянта про наявність розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, то слід зазначити, що оскільки митному органу надано повний пакет документів для підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору, в митного органу були відсутні підстави для коригування митної вартості автомобіля. Помилки при заповненні документів не можуть бути підставою для коригування митної вартості заявленого до митного оформлення автомобіля.
Таким чином, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про необхідність задоволення позову та скасування рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000558/2 від 29.11.2019 як необґрунтованого.
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                     ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року у справі № 380/670/20 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Л. П. Іщук  	
Повне судове рішення складено 15.10.2020