ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року	Львів	Справа № 460/3137/20 пров. № А/857/12040/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Матковської З.М., 
суддів - Бруновської Н.В., Макарика В.Я.
при секретарі судового засідання - Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року у справі №460/3137/20 за адміністративним позовом Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування в частині наказу, зобов`язання вчинення певних дій (головуючий суддя першої інстанції - Щербаков В.В., час ухвалення - 11.59 год., місце ухвалення -м. Рівне, дата складання повного тексту - 07.08.2020),-

В С Т А Н О В И В:

Державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу Міністерства юстиції України від 04.02.2020 №380/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» та відновлення доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування наведених вимог у своїх заявах по суті справи позивач посилається на Конституцію України, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджене наказом Міністерства юстиції України №37/5 від 12.01.2016, та зазначає про протиправність п. 3 наказу від 04.02.2020 №380/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень», оскільки Міністерством юстиції України не повідомлено суб`єкта оскарження про розгляд скарги на його дії та рішення, що позбавило державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_1 можливості подати письмові пояснення по суті скарги.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано п. 3 наказу Міністерства юстиції України №380/5 від 04.02.2020 щодо тимчасового блокування доступу державному реєстратору Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зобов`язано Міністерство юстиції України відновити доступ державному реєстратору Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України судовий збір в розмірі 2102,00 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що  рішення суду першої інстанції  підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно встановлено обставини у справі. 
Зокрема апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не враховано того факту, що лист за № 6733/19.2.1/-19 від 21.11.2019 направлений Відповідачем на адресу Позивача, надійшов 09.12.2019, містив інформацію про скаргу, суб`єкта оскарження та заінтересованих осіб та, що позивач зазначила в позовній заяві, що їй було відомо про розгляд скарги, оскільки вона ознайомилась з повідомленням про розгляд скарги на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. 
Таким чином, Комісією дотримані всі вимоги нормативно-правових актів при ухваленні оскаржуваного наказу, що свідчить про безпідставність вимог про визнання пункту 3 наказу Міністерства юстиції України від 04.02.2020 № 380/5 незаконним і його скасування.
Також вказує на те, що позивач не вжила жодних заходів (заяви, клопотання, запити, тощо) щодо забезпечення можливості ознайомлення з доданими документами до скарги, а також на адресу Відповідача не надходило жодних письмових пояснень з викладенням усіх істотних обставин, що стосуються скарги, обґрунтувань відповідності реєстраційних дій чинному законодавству, тощо.
Крім цього зазначає, що ОСОБА_1 жодним доказом чи поясненнями не спростовує вище викладені обставини, не зазначає які чинні норми недотримані Мін`юстом призвели до порушення його прав. 
З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, натомість висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права та обставинам справи, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача  апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Представник позивача проти апеляційної скарги заперечила, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Треті особи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 18 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Міністерства юстиції України із скаргою, в якій просив скасувати рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 46592764 від 22.04.2019.
За результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 18 вересня 2019 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 вересня 2019 року за № Ж-17094, Міністерство юстиції України видало наказ від 04.02.2020 №380/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким скаргу ОСОБА_2 від 18.09.2019 задоволено в повному обсязі. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.04.2019 №46592764, прийняте державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_1. Тимчасово заблоковано доступ державному реєстратору прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_1 строком на 6 місяців.
Також на засіданні Комісією встановлено, що за наявності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав державним реєстратором ОСОБА_1 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 46592764, що суперечить вимогам пункту 1 частини першої статтям 10,18,23, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки нею не було перевірено документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації прав, а саме: державним реєстратором ОСОБА_1 не було перевірено інформації від органів влади до 2013 року, оскільки у сформованих відомостях з Державного земельного кадастру не містилося інформації про право власності особи на земельну ділянку, а лише містилася дата реєстрації земельної ділянки, що не давало можливість встановити перехід права власності від ОСОБА_4 до ОСОБА_3 на земельну ділянку. Крім того, державним реєстратором ОСОБА_1 не було відмовлено у проведенні державної реєстрації у зв`язку з наявністю запису про обтяження №311720311 (арешт нерухомого майна).
На підставі висновку Комісії Міністерством юстиції України прийнято оскаржуваний в частині наказ.
Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо тимчасового блокування доступу, позивач оскаржив його до суду.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що розгляд скарги на дії державного реєстратора проведено з порушенням встановленої процедури та, зокрема, принципу належного урядування, а тому прийнятий за результатами такої перевірки наказ №380/5 від 04.02.2020 в частині тимчасового блокування доступу державному реєстратору Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є протиправним та належить до скасування.
Проте, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними, оскільки такі суперечать обставинам справи.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до частин першої, другої статті 37 Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-ІV) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.
Частиною шостою статті 37 Закону № 1952-ІV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України.
У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.
Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.
Процедуру розгляду відповідно до законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами визначає Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок № 1128).
Згідно з пунктами 2, 3, 4 Порядку № 1128 для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.
Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.
Така скарга у день її надходження реєструється суб`єктом розгляду скарги відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.
Відсутність у скарзі обов`язкових відомостей, передбачених Законами, не є підставою для відмови у її реєстрації.
Розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» з урахуванням особливостей, передбачених законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», які обраховуються з моменту реєстрації її суб`єктом розгляду скарги.
Пунктом 8 Порядку № 1128 встановлено, що під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
Відповідно до пункту 9 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 1128 суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги).
Пунктом 11 Порядку №1128 встановлено, що копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.
Як уже зазначалось вище, відповідно до пункту 9 Порядку №1128, під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів.
Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час ти місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.
Відповідно до  пункту 10 Порядку № 1128 суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів:  1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).
Отже, пунктом 10 Порядку №1128 передбачено декілька способів повідомлення таких осіб про час і місце розгляду скарги, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту.
Відповідно на виконання вимог пунктів 9, 10 Порядку № 1128, на офіційному сайті Міністерства юстиції України, у справі, учасником якої є Позивач (суб`єкт оскарження), було розміщено інформацію про те, що засідання Комісії відбудеться 12 грудня 2019 року о 17 год. 20 хв.
Крім цього, відповідачем було направлено позивачу лист за №6733/19.2.1/-19 від 21.11.2019 з інформацією про те, що повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації буде опубліковано і підрозділі «засідання Комісії» розділу «Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації» за посиланням з офіційного сайту Мінюсту.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що лист за №6733/19.2.1/-19 від 21.11.2019 направлений Відповідачем на адресу Позивача, надійшов 09.12.2019, містив інформацію про скаргу, суб`єкта оскарження та заінтересованих осіб. 
Пунктом 11 Порядку №1128 визначено, що копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.
Направлення Відповідачем на поштову адресу Позивачу копії матеріалів поданої скарги підтверджується листом Міністерства юстиції України за № 6733/19.2.1/-19 від 21.11.2019.
Разом з тим, ОСОБА_1 не було подано заяв чи клопотань щодо забезпечення можливості ознайомлення з доданими документами до скарги; на адресу Відповідача не надіслано жодних письмових пояснень чи обґрунтувань, що стосуються скарги тощо, незважаючи на право Позивача подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду, та отримати додані до неї додатки.
Як слідує із Висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, Позивачем не перевірено інформації від органів влади до 2013 року, оскільки у сформованих відомостях з Державного земельного кадастру не містилося інформації про право власності особи на земельну ділянку, а лише містилася дата реєстрації земельної ділянки, що не давало можливості встановити перехід права власності від ОСОБА_4 , до ОСОБА_3 на земельну ділянку. Крім того, Позивачем не було відмовлено у проведенні державної реєстрації у зв`язку з наявністю запису про обтяження № 31172031 (арешт нерухомого майна). Зважаючи на вищевикладене, оскаржуване рішення від 22.04.2019 № 46592764, скасоване як таке, що прийняте з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації прав, а ОСОБА_1 тимчасово блокований доступ до  Державного реєстру  прав  строком на шість місяців.
Отже, відповідачем встановлено порушення Позивачем норм чинного законодавства у сфері державної реєстрації прав та на підставі висновку Комісії від 12.12.2019 прийнято рішення у формі Наказу від 04.02.2020 № 380/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».
Відповідно до норм статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією із засад державної реєстрації є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до підпунктів «а», «г» пункту 2 частини шостої статті 37 Закону за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України приймає мотивоване рішення, зокрема про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав, тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.
Отже, відповідач встановивши факт порушення у процесі здійснення реєстраційної дії без належної правової підстави та всупереч порядку вчинення реєстраційних дій реєстратором ОСОБА_1 , реалізував свої дискреційні повноваження шляхом тимчасового блокування доступу до Державного реєстру прав ОСОБА_1 строком на 6 місяців.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами апелянта, що позивач не спростовує вище викладені обставини щодо вчинення порушень у процесі здійснення реєстраційної дії, не вказує які норми чинного законодавства порушені чи недотримані відповідачем призвели до порушення його прав, а фактично не погоджується із строком блокування доступу до Державного реєстру прав.
Крім цього, право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю - Міністерству юстиції України, йому ж надано повноваження самостійно визначати вид санкції при прийнятті рішення, враховуючи допущені порушення законодавства.
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи N Я (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тимчасове блокування доступу до реєстрів є контрольною функцією, яка застосовується виключно за наслідками та у випадку вчинення державними реєстраторами порушень в процесі вчинення реєстраційних дій (стаття 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».)
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене Позивачем в частині рішення Відповідача відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України та прийняте на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України, а тому, скасуванню не підлягає.
Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи,  що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є  підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги  має право скасувати судове рішення  повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року у справі №460/3137/20 - скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	В. Я. Макарик 	
Повне судове рішення складено 30.11.2020р.