Ухвала
Іменем України 
15 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 323/2603/18
провадження № 51-4361ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 10 червня 2020 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджена не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 вересня 2020 року касаційну скаргу засудженої 
ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 3 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків – 15 днів з дня отримання копії ухвали.
У межах наданого строку засуджена повторно звернулась з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунула.
Зокрема, засуджена у касаційній скарзі, як і попереднього разу, не наводить конкретних порушень закону, допущених судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні оскаржуваних судових рішень, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для їх скасування чи зміни.
Натомість засуджена знову в обґрунтування незаконності оскаржуваних вироку та ухвали щодо неї, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу 
статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, вимоги засудженої до суду касаційної інстанції є неконкретними, оскільки із прохальної частини касаційної скарги незрозуміло, про скасування якого саме судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції порушує питання засуджена.  
Крім цього, слід зазначити, що засуджена подала повторну касаційну скаргу, практично не змінивши змісту мотивувальної частини попередньої, чим проігнорувала вказівки суду касаційної інстанції, викладені у вищевказаній ухвалі Верховного Суду від 16 вересня 2020 року.
Згідно ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
З огляду на те, що засудженою не були виконанні вимоги попередньої ухвали, її касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути засудженій ОСОБА_4 її касаційну скаргу на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 10 червня 2020 року щодо неї з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                    ОСОБА_3