УХВАЛА

04 листопада 2020 року 
Київ
справа №1.380.2019.005768
адміністративне провадження №К/9901/26997/20,

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В.
розглянув  заяви про самовідвід суддів у справі за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду    від 16 вересня 2020 року у справі №1.380.2019.005768 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування шкоди
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Державної казначейської служби України, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка проявилася у непроведенні виплати за рахунок коштів державного бюджету 51692,03 грн на її заяву від 25 вересня 2018 року із долученою довідкою Головного управління Пенсійного фонду України від 20 серпня 2018 року №3590/Г-20/07.05-06 про суму відрахувань податку з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року; стягнути на її користь з держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області шляхом безспірного списання коштів державного бюджету 51692,03 грн майнової шкоди, спричиненої стягненням податку з довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року на підставі закону, що визнаний неконституційним.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду    від 16 вересня 2020 року, позов задоволено.
19 жовтня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної казначейської служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду    від 16 вересня 2020 року у справі №1.380.2019.005768.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2020 року для розгляду цієї справи визначено суддю Желєзного І. В., суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.
04 листопада 2020 року судді Желєзний І.В., Берназюк Я.О., Коваленко Н.В. заявили самовідводи від участі у розгляді справи за цією касаційною скаргою у зв`язку з порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи, встановленого статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), а саме: такий здійснено без врахування       спеціалізації. 
За змістом частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється (...) з урахуванням спеціалізації.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від    06 грудня 2017 року № 5 було утворено судові палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначено спеціалізації суддів і судових палат, їх кількісний склад.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від  20 травня 2019 року № 14, яким затверджено персональний склад судових палат, визначено, що судді Желєзний І.В.,  Берназюк Я.О. та Коваленко Н.В. увійшли до складу Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.
На переконання колегії суддів вказана справа згідно із Загальним класифікатором спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 21 грудня 2018 року № 622 (далі також - Класифікатор №622), повинна бути віднесена до категорії 111030200 справи з приводу встановлення, сплати певного виду загальнодержавного або місцевого податку, збору, платежу.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від  14 січня 2019 року № 1, зі змінами, внесеними рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 27 грудня 2019 року №33 "Про внесення змін до Спеціалізації суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді та судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду", визначено спеціалізацію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді та судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду згідно з Класифікатором № 622. 
Згідно з вказаним рішенням судді Верховного Суду у складі cудової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів     спеціалізуються на розгляді таких категорій адміністративних справ, зокрема, з приводу встановлення, сплати певного виду загальнодержавного або місцевого податку, збору, платежу (коди 111030100- 111031500 Класифікатора).
На переконання колегії суддів вказана справа згідно із Класифікатором № 622 повинна бути віднесена до категорії 111030200: справи з приводу встановлення, сплати певного виду загальнодержавного або місцевого податку, збору, платежу.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у Касаційному адміністративному суді обов`язково створюються окремі палати для розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів; захисту соціальних прав; виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.
Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який виходить з того що "суд" розглядається як такий, що завжди має бути заснований на законних підставах, оскільки у протилежному випадку він не буде володіти легітимністю, що є необхідною ознакою для розгляду справ у демократичному суспільстві ("Lavents v. Latvia", № 58442/00, пункт 81); фраза "заснований на законних підставах" означає не лише законні підстави для існування суду, а також відповідність суду специфічним правилам, що регламентують його діяльність ("Сокуренко і Стригун проти України", № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24); "закон" у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, таким чином, включає не лише законодавство щодо заснування і компетенцію судових органів, а також будь-яке інше положення національного законодавства, яке в разі його порушення спричинило б незаконну участь одного чи більше суддів у розгляді справи ("DMD Group, a.s. v. Slovakia", № 19334/03, пункт 59).
Враховуючи вищевикладене, зазначена адміністративна справа не належить до категорії адміністративних справ, розгляд яких віднесено до спеціалізації суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, натомість така належить до категорії справ, розгляд яких віднесено до спеціалізації суддів Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Так, цією палатою вже було здійснено розгляд справ, подібних до справи №1.380.2019.005768, зокрема, справи №318/2132/14-а (2а/318/97/2014) та №825/552/18.
З урахуванням наведеного, Суд дійшов висновку, що розподіл касаційної скарги здійснено без дотримання принципу спеціалізації, що свідчить про порушення порядку визначення колегії суддів для її розгляду, встановленого      статтею 31 КАС України, що є безумовною підставою для відводу суддів відповідно до пункту 5            частини першої статті 36 КАС України, а відтак заяви суддів Желєзного І.В., Берназюка Я.О., Коваленко Н.В. про самовідвід щодо розгляду цієї касаційної скарги підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 31, 36, 39, 40 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Задовольнити заяви суддів Желєзного І.В., Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В. про самовідвід.
Відвести суддів Желєзного І.В., Берназюка Я.О., Коваленко Н.В. від участі у розгляді касаційної скарги Державної казначейської служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі №1.380.2019.005768.
Передати справу № 1.380.2019.005768 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування шкоди до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                         І.В.Желєзний
Суддя                                                                                                               Я.О. Берназюк
Суддя                                                                                                                       Н.В. Коваленко