ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2020 р.	Справа № 520/2995/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача Ситніка Олексія Олександровича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року повний текст складено 09.06.20 року та за апеляційною скаргою Головного  управління Пенсійного фонду України в Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.20 року по справі №520/2995/2020, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків
за позовом                      ОСОБА_1      
до                    Головного  управління Пенсійного фонду України в Харківській області                              
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивачка), в особі представника позивача Ситніка О.О., звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просила суд:
- ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у виплаті ОСОБА_1 пенсії не у повному обсязі, а саме 50 % суми підвищення пенсії у період 01.01.2018 - 31.12.2018р.р., та 75% суми підвищення пенсії, у період 01.01.2019 -  31.12.2019р.р.;
-  зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 загальною сумою недоплачену частину основного розміру пенсії з 01.01.2018 року, із нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу з 01.01.2018 року; 
- стягнути з Головного  управління Пенсійного фонду України в Харківській області понесені ОСОБА_1 судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що дії відповідача, які полягають у виплаті пенсії не у повному обсязі, а саме 50 % суми підвищення пенсії, у період 01.01.2018 -  31.12.2018, та 75% суми підвищення пенсії, у період 01.01.2019 -  31.12.2019, є протиправними.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 05.03.2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року, здійснивши виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 року, з урахуванням проведених платежів, однією сумою.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 05.03.2019 р. згідно з постановою КМУ №159 від 21.02.2001 року.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 420,40 грн. (чотириста сорок гривень двадцять копійок).
Представник позивача Ситнік Олексій Олександрович, не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції   рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року по справі №520/2995/2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог - скасувати. Ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Вважає, що в цій частині оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає про безпідставність висновку суду першої інстанції про те, що датою виникнення права позивача на належний останньому розмір пенсії є 05.03.2019 року - дату скасування постанови КМУ № 103.  Вказує, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії, з урахуванням вже сплачених сум має визначається саме Законом №2262. Вказує, що право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16.12.1974 року у справі “Міллер проти Австрії”, де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні “Гайгузус проти Австрії” від 16.09.1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності. Також, посилається на правову позицію Європейського суду у справі “Кечко проти України” (рішення від 08.11.2005 року). Крім того, посилається на рішення Конституційного Суду України, а також на правові позиції Верховного Суду України, Другого апеляційного адміністративного суду. Вважає, що висновок суду першої інстанції частково не ґрунтується на нормах матеріального права з цього питання, а тому не відповідає приписам процесуального права.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги представника  позивача Ситніка Олексія Олександровича  на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року та апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на додаткове  рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 року були повідомлені заздалегідь та належним чином
Представник позивача Ситнік О.О.  в судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити; просив залишити без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. 
Представник відповідача, не з`явився в судове засідання. 
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від  23.06.2020 року, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника  позивача Ситніка О.О. підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходила службу в Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області, військове звання -  старший прапорщик, та була звільнена і виключена зі списків особового складу 15.11.2010 року.
Позивачка отримує пенсію за вислугою років відповідно Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.  
Відповідно до довідки (пенсійна справа 2011007421) позивачці була перерахована пенсія. 
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 р. підвищення складає 1715,64 грн. з них виплачується: з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. щомісячно 50% від підвищення; з 01.01.2019 р. по 31.12.2018 р. щомісячно 75 % від підвищення; з 01.01.2020 р. 100%, підстава перерахунку постанова Кабінету Міністрів України № 704.
Позивачка, в особі представника позивача Ситніка О.О. вважаючи, що відповідач неправильно нараховує їй пенсійні виплати, звернулася для захисту порушених прав до Харківського окружного адміністративного суду із  позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 та виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 05.03.2019 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
          Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Так, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон № 2262-ХІІ.
          Приписами ч.ч.1,2,4 ст.63 Закону №2262-ХІІ визначено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
          Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
          Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
          Відповідно до ч.18  ст.43 Закону № 2262-ХІІ у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
          Частиною 3 ст.51  Закону № 2262-ХІІ визначено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
          Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 було затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII.
          Пунктом 1 Порядку №45 (в редакції постанови КМУ 103) визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі по тексту - Постанова Кабінету Міністрів України №103) (в редакції на час спірних правовідносин) було визначено, що відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" постановлено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.
          Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №103  (в редакції на час спірних правовідносин) виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
          Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.
          Колегія суддів зазначає, що позивачка  отримала  право на перерахунок пенсії з січня 2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №103. При цьому Кабінет Міністрів України уповноважений визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним у Порядку №45.
          Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем по справі було проведено перерахунок та виплату пенсії позивачки  у розмірах, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України №103                                (з відповідними обмеженнями),  що не заперечується сторонами по даній справі.
          Колегія суддів зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України №103 на час вчинення пенсійним органом  перерахунку пенсії була чинною, не була визнана неконституційною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин по даній справі.
          Разом з тим,  рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі №826/3858/18, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р., та яке набрало законної сили 05.03.2019 було визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 та зміни до пункту 5 Порядку № 45, додатку 2 до Порядку  № 45.
          Згідно ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
          При цьому, колегія суддів звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 12.11.2019 р. по справі №826/3858/18 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року було залишено без змін.
          Відповідно до ч.2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
          Відтак, із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 (з 05.03.2019), позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019.
          Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах  від 09.04.2020 р. по справі №640/19928/18,  від 22.10.2020 р. по справі №640/17732/19 а також в рішенні Верховного Суду від 16.08.2019 р. по справі №160/3586/19, яке було залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 р.
          Відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Скасування з 05.03.2019 в судовому порядку пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України  №103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми Постанови Кабінету Міністрів України №103 були діючими і пенсійний орган правомірно їх дотримувався.
          Вищевказаний висновок узгоджується правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 17.06.2020 р. по справі №2540/2873/18.
          Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до  Конституції  та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав правових підстав не враховувати положення п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №103.
Отже, у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в силу ст.19 Конституції України, в період з 01.01.2018 по 04.03.2019 іншого законного способу дій, ніж передбачений Постановою Кабінету Міністрів України №103 не було.
Відповідно доводи позивача та його представника щодо протиправності дій пенсійного органу у невиплаті пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії за вказаний вище період з (01.01.2018 по 04.03.2019) є необґрунтованими. 
Щодо посилання скаржника на те, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії, з урахуванням вже сплачених сум має визначається саме Законом №2262, то колегія суддів зазначає, що приписами  пунктів 1, 2 Постанови  Кабінету Міністрів України №103, які були чинними до 05.03.2019, та яких правомірно дотримувався пенсійний орган під час перерахунку пенсії позивача, було прямо передбачено порядок виплати перерахованих пенсій колишнім військовослужбовцям та деяким іншим  особам у такий спосіб, як це здійснено відповідачем по справі (виплата 50% підвищення з 01.01.2018 та 75% підвищення з 01.01.2019 по 04.03.2019).
Разом з тим, з урахуванням вже наведеного вище, з 05.03.2019  у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відсутні підстави для виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до пунктів 1,2 Постанови Кабінету Міністрів України №103, а тому позивачка має право на виплату пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2019 р. з  05.03.2019 р.
Таким чином, з урахуванням викладеного,  колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 та виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 05.03.2019 року та зобов`язання  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити   ОСОБА_1  пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року, здійснивши виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 року, з урахуванням проведених платежів, однією сумою.
Щодо задоволених судом першої інстанції вимог позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 05.03.2019 р. згідно з постановою КМУ №159 від 21.02.2001 року, то колегія суддів, з огляду на приписи ст.308 КАС України, а також враховуючи те, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2020 року апеляційну скаргу Головного  управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року    було повернуто скаржнику,  не надає правової оцінки правомірності задоволення позову в наведеній вище частині. 
Стосовно посилання скаржника на  рішення  від 16.12. 1074 року у справі “Міллер проти Австрії”; посилання на  рішення  “Гайгузус проти Австрії” від 16.09.1996 року; правову позицію Європейського суду у справі “Кечко проти України” (рішення від 08.11.2005 року), то колегія суддів зауважує, що в даному випадку дане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не суперечить вказаним правовим позиціям Європейського суду з прав людини. 
Щодо посилання скаржника в його скарзі на рішення Конституційного Суду України, а також на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України,  то колегія суддів зауважує, що вони не впливають на вирішення даної справи по суті. 
Посилання на правові позиції, викладені в постановах Другого апеляційного адміністративного суду, колегія суддів не приймає, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України. 
          Таким чином, з огляду на вказане вище, а також враховуючи приписи ст.308 КАС України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог скаржника та скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року). 
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          Відповідно до  ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
          Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
          Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи скаржника про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року) частково не ґрунтується на нормах матеріального права і не відповідає нормам процесуального права, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду даної справи. 
Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року) є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення  з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
Щодо стосується апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від              23.06.2020 року, то колегія суддів зазначає наступне. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 05.03.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року, здійснивши виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 року, з урахуванням проведених платежів, однією сумою. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 05.03.2019 р. згідно з постановою КМУ №159 від 21.02.2001 року. У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог – відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 420,40 грн. (чотириста сорок гривень двадцять копійок).
12.06.2020 року на електронну адресу (електронну пошту) Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в особі представника позивача Ситніка О.О., про ухвалення додаткового судового рішення по справі №520/2995/2020, скріплена електронним цифровим підписом останнього, в якому заявник просив ухвалити додаткове судове рішення у справі №520/2995/2020, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1  витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3434,0 грн. (три тисячі чотириста тридцять чотири грн. 00 коп.), додавши до вказаної заяви копії наступних документів: договір з протоколом узгодження ціни від 20.02.20р.; акт приймання-передачі робіт (послуг) від 12.06.20р.; квитанцію від 12.06.20р.; докази направлення копії заяви з додатками відповідача. 
В обґрунтування поданої заяви зазначив, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому  є всі підстави для стягнення із  Головного  управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних із професійною правничою адвоката.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 року заяву представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою у розмірі 3434,00 грн. (три тисячі чотириста тридцять чотири гривні). 
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з вищевказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.20 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в стягненні з відповідача на користь позивача  судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою.
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з додатковим судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 року, вважаючи  його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин справи.  Вважає, що долученими до матеріалів справи документами факт понесення позивачем  витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, з урахуванням приписів ст.ст.73,76 КАС України, підстави для компенсації  витрат позивача на правову допомогу відсутні, а відповідно додаткове рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в стягненні останніх на користь позивача.
Приймаючи рішення про задоволення заяви представника ОСОБА_1 та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача суму судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою у розмірі 3434,00 грн., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості судових витрат  на правничу допомогу, а заявлений до стягненню розмір витрат у сумі 3434, 00 грн. є співмірним із обсягом виконаних адвокатом робіт. 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
          Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2020 року на електронну адресу (електронну пошту) Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в особі представника позивача Ситніка О.О., про ухвалення додаткового судового рішення по справі №520/2995/2020, скріплена електронним цифровим підписом останнього. 
          Відповідно до ч.2 ст.166 КАС України, заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
          Стаття 167 КАС України встановлює загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.
          Згідно з частиною восьмої статті 18 КАС України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, якщо інше не визначено цим Кодексом.
          Водночас згідно з частинами сьомою, восьмою статті 44 КАС України документи (у тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
          Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
          Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника) (частина 10 статті 44 КАС України).
          Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 18 КАС України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, учиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, якщо інше не визначено цим Кодексом.
          Підпунктом 15 пункту 1 розділу VII “Перехідні положення” КАС України передбачено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів із дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті “Голос України” та на вебпорталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
          Відповідно до підпункту 15.1 підпункту 15 пункту 1 Розділу VII “Перехідні положення” КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.
          Судом установлено, що оголошення про створення та забезпечення функціонування ЄСІТС було опубліковано Державною судовою адміністрацією України в газеті “Голос України” №229(6984) від 01.12.2018.
          Згодом у газеті “Голос України” №42(7048) від 01.03.2019 опубліковано повідомлення Державної судової адміністрації України, згідно з яким, ураховуючи рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2019 №624/0/15-19 і результати обговорення із судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування ЄСІТС, Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання оголошення, опублікованого в газеті “Голос України” №229 (6984) від 01.12.2018.
          Суд наголошує, що Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджене рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 12.04.2018 №16; далі – Положення №30), передбачає можливість до початку функціонування ЄСІТС використання судами в тестовому режимі окремих інструментів електронного правосуддя, серед яких і підсистема “Електронний суд”.
          Зокрема у пункті 2.3 указаного рішення визначено, що окремі норми Положення про автоматизовану систему документообігу суду, які, зокрема, стосуються використання підсистеми “Електронний суд”, набирають чинності та можуть використовуватися у тестовому режимі виключно для судів та органів системи правосуддя, визначених пілотними, згідно з відповідним наказом Державної судової адміністрації України.
          Відповідно до наказу Державної судової адміністрації від 01.06.2020 р. № 247 "Про запровадження в дослідну експлуатацію підсистем "Електронний суд" та "Електронний кабінет" запроваджено з 1 червня 2020 року в дослідну експлуатацію підсистеми "Електронний суд" та "Електронний кабінет" у всіх місцевих та апеляційних судах України (крім Київського апеляційного суду) та Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду .
          Під час тестової експлуатації підсистеми “Електронний суд” судам та учасникам судового процесу необхідно керуватися вимогами Положення №30.
          Згідно з вимогами Положення №30 надсилання в електронній формі процесуальних документів до суду має здійснюватися із використанням сервісу підсистеми “Електронний суд”, розміщеному за посиланням у мережі Інтернет: https://cabinet.court.gov.ua/login.
          Для можливості користування цим сервісом необхідно здійснити реєстрацію офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) з обов`язковим використанням власного електронного цифрового підпису.
          Отже, надсилання процесуальних документів в електронній формі передбачає використання сервісу підсистеми “Електронний суд”, розміщеному за посиланням у мережі Інтернет: https://cabinet.court.gov.ua/login, відповідно до попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного цифрового підпису.
          Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 по справі №826/11548/17, від 06.08.2019 по справі №2340/4648/18 та від 22.08.2019 по справі №520/20958/18.
          Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до місцевих та апеляційних судів із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи чи його представником, безумовно є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим скріпленням власним електронним цифровим підписом учасника справи через Електронний кабінет.
          Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі №520/2995/2020, в особі представника позивача Ситніка О.О., надійшла на електронну адресу (електронну пошту) Харківського окружного адміністративного суду та підписана електронним цифровим підписом представника позивача  Ситніком О.О. 
          Згідно протоколу створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису (дата та час 15:33:31 12.06.2020), підписувач ОСОБА_2 , сертифікат виданий: АЦСК АТ КБ "ПРИВАТБАНК", час підпису (підтверджено кваліфікованою позначкою часу для підпису від надавача): 14:59:34 12.06.2020 на підтвердження чинності якого надано роздруківку результату перевірки електронного цифрового підпису, виданого онлайн сервісом створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису  (а.с. 52 зворотній аркуш). 
          Колегія суддів зауважує, що відомості про формування позивачем (представником позивача) заяви про ухвалення додаткового судового рішення  у підсистемі “Електронний суд” відсутні, що свідчить про використання заявником не передбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до суду із такою заявою. 
          Крім того, як вбачається з матеріалів справи, заяву про ухвалення додаткового судового рішення  в даній справі в паперовому вигляді позивач або його представник,  не подавали.  
          Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 серпня 2020 року, у справі №160/1156/19, в ухвалах від 16 січня 2020 року у справі № 200/10469/19-а, 05 лютого 2020 року у справі №2340/4795/18.
          Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Щодо посилання представника позивача в судовому засіданні на те, що неможливість особистого подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення  в даній справі  було викликано тим, що доступ до правосуддя був обмежений,  а електронний суд не працював, проте ним подано таку заяву на електронну пошту суду з особистим електронним цифровим підписом, то колегія суддів вважає ці посилання необґрунтованими, оскільки з часу запровадження карантину на території України карантину, відділення поштового зв`язку не припиняли свою роботу, що не позбавляло позивача або його представника скористатись послугами поштового зв`язку та направити позовну заяву до  суду у паперовій формі.  Матеріали даної справи не містять доказів того, що на час подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення не працювала підсистема “Електронний суд”. Відповідно,  з урахуванням вже наведеного вище, у позивача або його представника не було будь - яких перешкод в реєстрації в підсистемі “Електронний суд” та відповідно формування і подачу позовної заяви з обов`язковим скріпленням власним електронним цифровим підписом  через Електронний кабінет.
          З урахуванням вищенаведеного, оскільки  заявником було використано не передбачений чинним процесуальним законодавством спосіб звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, доводи сторін щодо суті справи, не впливають на її вирішення. 
          Згідно з п.7 ч.1 ст.167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема,  інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
          Відповідно до ч. 2 ст.167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
          Статтею ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.
          Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
          Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що подана заява про ухвалення додаткового судового рішення не відповідає вимогам п.7 ч.1 ст.167 КАС України (використання заявником непередбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до суду із такою заявою), тобто судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права,  а тому апеляційна скарга Головного  управління Пенсійного фонду України в Харківській області  на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.20 року по справі №520/2995/2020 підлягає задоволенню, а додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.20 року по справі №520/2995/2020 скасуванню з поверненням заявнику без розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі №520/2995/2020.  
          Оскільки, відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що дана справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 167, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника позивача Ситніка Олексія Олександровича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року по справі №520/2995/2020 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року по справі               №520/2995/2020 залишити без змін.
Апеляційну скаргу Головного  управління Пенсійного фонду України в Харківській області  на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.20 року по справі №520/2995/2020 задовольнити. 
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.20 року по справі №520/2995/2020 скасувати. 
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі №520/2995/2020 повернути заявнику без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.  

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    І.С. Чалий   	
Повний текст постанови складено  08.12.2020 року