ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14532/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 листопада 2020 року                                                                              м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                   Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                       Костюк Л.О., Кобаля М.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 травня 2019 року №0025611409, видане Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем прийнято протиправне рішення з порушенням чинного законодавства. Позивач вказав, що за останнім зареєстровано господарську одиницю за адресою: м. Київ, проспект М. Бажана, 44, що має право на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та здійснює діяльність також як заклад громадського харчування, а відтак може реалізовувати алкогольні напої на території міста Київ з 23 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. як заклад ресторанного господарства.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.07.2020 р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.05. 2019 року №0025611409, видане Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що позивачем порушено п. 2 рішення Київської міської ради від 27.09.2018 р. № 1529/5593 «Про встановлення обмеження продажу пива (крім безалкогольного) алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових в м.Києві» та ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», оскільки здійснено продаж алкогольного напою після 23 год. 00 хв.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що автозаправний комплекс за адресою: м.Київ, пр-т Бажана, 44 належить до категорії закладів ресторанного господарства, а, отже, не підпадає під дію обмежень, встановлених рішенням Київради.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено фактичну перевірку автозаправного комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, проспект М. Бажана, 44, що експлуатується Товариством з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл».
За результатами перевірки складено Акт фактичної перевірки від 26.04.2019 року без номеру (далі - Акт перевірки), яким встановлено порушення вимог  ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
На Акт перевірки позивачем було подано заперечення, які залишені відповідачем без задоволення.
На підставі Акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.05.2019 року № 00256611409, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6 800 грн.
Податкове повідомлення-рішення від 17.05.2019 року № 0025611409 оскаржено Товариством з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» до Державної фіскальної служби України, рішенням якої від 22.07.2019 року № 34613/6/99-99-11-06-01-25 у задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся із позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ,як заклад ресторанного господарства, не належить до суб`єктів, що підпадають під обмеження торгівлі алкогольними виробами, передбачених рішенням Київської міської ради від 27 вересня 2018 року №1529/5593 «Про встановлення обмеження продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових в м. Києві».
Таким чином, притягнення фіскальним органом позивача до відповідальності у вигляді накладення штрафу у зв`язку з порушенням вимог  статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  здійснено необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 6  та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією  Конституцією  межах і відповідно до законів України.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно з п. 75.1 та пп. 75.1.3  ст. 75 Податкового кодексу України  контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.
Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Пунктом 80.1  ст. 80 Податкового кодексу України  встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно з п. 80.2  ст. 80 Податкового кодексу України  фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав визначених вказаним пунктом.
Відповідно до п. 80.7  ст. 80 Податкового кодексу України  фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено  Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (надалі - Закон № 481/95-ВР).
Відповідно до  ст. 1 вказаного Закону, роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.
Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку (стаття 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»).
Частиною 14 ст. 16 Закону № 481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Як вбачається з акту перевірки у Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №26520308201801822 від 16 листопада 2018 року, термін дії з 01 грудня 2018 року до 01 грудня 2019 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854  затверджені Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями, які визначають основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим (далі - алкогольні напої) і спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування (надалі - Правила №854).
Пунктом 2 Правил №854 встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями - це діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.
Роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.
Пунктом 26 Правил №854 передбачено, що під час продажу алкогольних напоїв продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем зареєстровано господарську одиницю за адресою: м. Київ, проспект М. Бажана, 44, у якій інспекторами Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві здійснено контрольну закупівлю 24 жовтня 2019 року о 00 год. 08 хв. алкогольного напою, а саме: пива «Роберт Домс» на суму 23,50 грн., що підтверджується фіскальним чеком №3.
Відповідно до  ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.
Так, відповідно до рішення Київської міської ради від 27 вересня 2018 року №1529/5593 «Про встановлення обмеження продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових в м. Києві» суб`єктам господарювання, які зареєстровані в установленому порядку, та суб`єктам господарювання, які мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриману згідно з вимогами законодавства України, обмежити торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими в м. Києві у стаціонарних об`єктах торгівлі, малих архітектурних формах та тимчасових спорудах торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, окрім закладів ресторанного господарства (кафе, бари, заклади громадського харчування, ресторани тощо) на території м. Києва шляхом заборони їх реалізації з 23:00 до 10:00 години.
З правового аналізу наведених положень закону та рішення органу місцевого самоврядування вбачається, що норма  ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  є бланкетною та фактично відсилає до рішень відповідних органів місцевого самоврядування, що встановлюють регулювання продажу алкогольних виробів в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
Таким чином, за наявності у акті перевірки посилання на  статтю 15-3 Закону № 481/95-ВР та на відповідне рішення Київської міської ради від 27 вересня 2018 року №1529/5593, яким передбачено обмеження торгівлі алкогольними виробами шляхом заборони їх реалізації з 23:00 до 10:00 години, посилання позивача на відсутність факту порушення у зв`язку з відсутністю безпосередньо у нормі закону заборон чи обмежень щодо суб`єкта підприємницької діяльності є необґрунтованими та до уваги судом не приймається.
Разом з тим, згідно із п. 27  ст. 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів»  заклад громадського харчування - це ресторан, бар, кафе, їдальня, закусочна, піцерія, кулінарія, кіоск чи інший заклад, що забезпечує харчуванням невизначену кількість фізичних осіб. Віднесення до закладів громадського харчування не залежить від територіальних ознак (місця) провадження господарської діяльності з громадського харчування та ступеня доступності харчування будь-яким особам.
Оператор ринку харчових продуктів (далі - оператор ринку) - це суб`єкт господарювання, який провадить діяльність з метою або без мети отримання прибутку та в управлінні якого перебувають потужності, на яких здійснюється первинне виробництво, виробництво, реалізація та/або обіг харчових продуктів та/або інших об`єктів санітарних заходів (крім матеріалів, що контактують з харчовими продуктами), і який відповідає за виконання вимог цього  Закону  та законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів. До операторів ринку належать фізичні особи, якщо вони провадять діяльність з метою або без мети отримання прибутку та займаються виробництвом та/або обігом харчових продуктів або інших об`єктів санітарних заходів. Оператором ринку також вважається агропродовольчий ринок (п.55  ст. 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів»).
В свою чергу, п. 69  ст. 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів»  встановлено, що потужності - це споруди або комплекс споруд, приміщення, будівлі, обладнання та інші засоби, включаючи транспортні засоби, а також територія, що використовуються у виробництві та/або обігу об`єктів санітарних заходів.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів»  державній реєстрації підлягають потужності з виробництва та/або обігу харчових продуктів, на які не вимагається отримання експлуатаційного дозволу.
Процедура державної реєстрації потужностей, які використовуються на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів та не потребують отримання експлуатаційного дозволу, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам, встановлені Порядком проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам, затвердженим  наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 лютого 2016 року №39  (надалі - Порядок №     39).
Пунктом 1.3 Порядку № 39 встановлено, що оператор ринку харчових продуктів (далі - оператор ринку), який провадить діяльність, що відповідно до вимог  Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів"  не вимагає отримання експлуатаційного дозволу, зобов`язаний подати до територіального органу компетентного органу заяву про державну реєстрацію потужності, яка використовується на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів, відповідно до цього Порядку.
Згідно із пп. 3.1 Порядку № 39 державна реєстрація потужності здійснюється територіальним органом компетентного органу протягом 15 робочих днів після отримання заяви оператора ринку про таку реєстрацію.
Про державну реєстрацію потужності та її особистий реєстраційний номер територіальний орган компетентного органу повідомляє оператора ринку протягом 5 робочих днів після прийняття рішення про державну реєстрацію.
Разом з тим, основні вимоги щодо роботи суб`єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства визначено Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України 24 липня 2002 року №219.
Згідно з пунктом 1.3. зазначених Правил ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього; заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.
З матеріалів справи встановлено, що потужність Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» за адресою: м. Київ, проспект М. Бажана, 44 зареєстровано за номером №r-UA-26-26-3007 видом діяльності - «заклад громадського харчування за категоріями: стаціонарна потужність (ресторан, бар, кафе, піцерія, тощо), роздрібна торгівля харчовими продуктами».
З відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № ГУС_2028 встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» (ідентифікаційний код 24812228) здійснює види діяльності КВЕД-2010, зокрема:
47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами;
47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах;
47.25 Роздрібну торгівлю напоями в спеціалізованих магазинах;
56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.
У матеріалах справи також наявні фотоматеріали кафетерію автозаправної станції за адресою: м. Київ, проспект М. Бажана, 44, що вказують на здійснення позивачем, зокрема, торгівельної діяльності, продажу та організації споживання продукції власного виробництва і закупних товарів.
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позивач як заклад ресторанного господарства не належить до суб`єктів, що підпадають під обмеження торгівлі алкогольними виробами, передбачених рішенням Київської міської ради від 27 вересня 2018 року №1529/5593 «Про встановлення обмеження продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових в м. Києві».
Таким чином, притягнення фіскальним органом позивача до відповідальності у вигляді накладення штрафу у зв`язку з порушенням вимог  статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  здійснено необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 244, 250, 257, 308, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                       О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                          Л.О. Костюк

                                                                                                    М.І. Кобаль