ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/6428/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 листопада 2020 року                                                                                  м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                  Оксененка О.М.,
суддів:                                                      Лічевецького І.О.,
                                                             Шурка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просило: 
1)          визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 березня 2020 року №61511725;
2)           зобов`язати відповідача вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру боржників відомості щодо боржника ТОВ «Хозхімсервіс» за виконавчим провадженням від 11 березня 2020 року №61511725.
Позов обґрунтовано тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження від  11 березня 2020 року №61511725 суперечить вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року позовні вимоги - задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 11 березня      2020 року ВП №61511725.
Зобов`язано Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру боржників відомості щодо боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» за виконавчим провадженням ВП №61511725.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що останнім днем пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання є 22 січня 2020 року.
Разом з тим, апелянт звертає увагу, що у зв`язку з неукомплектованістю штату Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанову Головного управління Держпраці у Київській області, яка надійшла 09.12.2019 була зареєстрована та передана державному виконавцю лише 10.03.2020.
Тобто, стягувачем своєчасно та у межах тримісячного строку, надано для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відтак, апелянт вважає, що 10 березня 2020 року є датою лише реєстрації вхідної кореспонденції, а не датою пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що тривале зволікання відповідачем між датою надходження виконавчого документа до виконавчої служби та датою її передання до державного виконавця не може пояснюватись кадровими проблемами у Шевченківському районному відділі Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
На думку позивача, відповідачем не було дотримано вимоги частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та без достатніх на те підстав його відкрито, оскільки строк пред`явлення постанови Головного управління Держпраці у Київській області було пропущено стягувачем.
Згідно пункту 3 частини першої статті. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві Шеремета О.В. від 11 березня 2020 року у відповідності до вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з виконання постанови від 22 жовтня 2019 року №КВ1647/1063/АВ/ТД/ФС-627, виданої Головним управлінням Держпраці у Київській області про стягнення з позивача боргу у сумі 125 190,00 грн.
Вважаючи зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки постанову Головного управління Держпраці у Київській області від 22 жовтня 2019 року №КВ1647/1063/АВ/ТД/ФС-627 пред`явлено до виконання 10 березня 2020 року, тобто з пропуском тримісячного строку пред`явлення до виконання, тому відповідачем не дотримано вимог частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження з виконання постанови від 22 жовтня 2019 року №КВ1647/1063/АВ/ТД/ФС-627, виданої ГУ Держпраці у Київській області, строк пред`явлення до виконання якої пропущено, відтак наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно пункту 7 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Як наслідок, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону №1404-VIII).
Як свідчать матеріали справи, Головним управлінням Держпраці у Київській області винесено постанову від 22 жовтня 2019 року №КВ1647/1063/АВ/ТД/ФС-627, зі змісту якої вбачається, що строк пред`явлення до виконання у ній встановлено до 22 січня 2020 року.
У подальшому, 11 березня 2020 року відповідачем прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання цієї постанови від 22 жовтня     2019 року №КВ1647/1063/АВ/ТД/ФС-627.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Частиною шостою статі 12 Закону №1404-VIII передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що виконавчий документ, стягувачем за яким є державний орган повертається стягувачу без прийняття до виконання органом державної виконавчої служби, у разі пропуску тримісячного строку пред`явлення до виконання.
При цьому, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Тобто, єдиною умовою для повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 вказаного Закону є недодержання саме стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що постанова Головного управління Держпраці у Київській області від 22 жовтня 2019 року №КВ1647/1063/АВ/ТД/ФС-627 надійшла на адресу виконавчої служби 09 грудня 2019 року, втім у зв`язку з відсутністю укомплектованості штату була зареєстрована 10 березня 2020 року та передана того ж дня державному виконавцю.
Відтак, строк пред`явлення до виконання такого виконавчого документа не закінчився, та постанова про відкриття провадження від 11 березня 2020 року №61511725 є правомірною.
У відповідності до пункту 2 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за № 1126/29256 (далі - Положення №2432/5): відповідальна особа - посадова особа органу державної виконавчої служби, на яку покладені обов`язки.
Пункт 1 розділу ІІ Положення №2432/5 визначено, що вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою органу державної виконавчої служби (приватним виконавцем, помічником або відповідальною особою приватного виконавця) і реєструється у Системі в день її надходження. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Положення №2432/5 під час реєстрації виконавчого документа відповідальна особа органу державної виконавчої служби (приватний виконавець, помічник або відповідальна особа приватного виконавця) зобов`язана(ий) внести до Системи такі відомості, зокрема: дата надходження виконавчого документа; назва виконавчого документа, дата й номер видачі.
Тобто, вказаними нормами Положення №2432/5 передбачено порядок реєстрації вхідної і вихідної кореспонденції під час функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження відповідальними особами.
У свою чергу, порушення органом примусового виконання рішень правил реєстрації кореспонденції та строків відкриття виконавчого провадження не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №804/7493/17.
Як свідчать матеріали справи, заява Головного управління Держпраці у Київській області №44/3/19/20802 про направлення постанови від 22 жовтня 2019 року №КВ1647/1063/АВ/ТД/ФС-627 була датована 03.12.2019 та направлена на адресу виконавчої служби 04.12.2019, що підтверджується копією конверта.
Відтак, постанова від 22 жовтня 2019 року №КВ1647/1063/АВ/ТД/ФС-627 була пред`явлена стягувачем до виконання у грудні 2019 року, тобто в межах встановленого частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку, але реєстрацію відповідної кореспонденції та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження було здійснено з порушенням встановленого строку у зв`язку з порушенням працівниками виконавчої служби вимог Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження №2432/5.
Вказане спростовує висновки суду першої інстанції про те, що постанова Головного управління Держпраці у Київській області від 22 жовтня 2019 року №КВ1647/1063/АВ/ТД/ФС-627 пред`явлена до виконання лише 10 березня 2020 року.
У свою чергу, у відповідача були відсутні підстави для не відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу від 22 жовтня 2019 року №КВ1647/1063/АВ/ТД/ФС-627 у зв`язку з пропуском строку його
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що Головним управлінням Держпраці у Київській області не було пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною, та такою що не підлягає скасуванню.
Як наслідок, підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язати відповідача вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру боржників відомості щодо боржника     ТОВ «Хозхімсервіс» за виконавчим провадженням від 11 березня 2020 року №61511725 задоволенню також не підлягають.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;                           3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                                  І.О. Лічевецький

                                                                                          О.І. Шурко