ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2617/20  Номер провадження 33/814/670/20	Головуючий у 1-й інстанції Калько О. С.  Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю. І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника – адвоката Гайтоти І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Гайтоти І.М. на постанову Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2020 року,-
В С Т А Н О В И В :
Постановою Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2020 року 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шостаки, Полтавського району, Полтавської області, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.
Постанову мотивовано тим, що ОСОБА_1 04.06.2020 о 09 год. 20 хв. керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. М.Бірюзова,88 в м. Полтава в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу Drager ALCOTEST 7510 ARMF 0281 (результат – 2,47 проміле), чим порушив п.п. 2.9а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП. 
На вказану постанову представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Гайтота І.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п.6 ч.1 ст. 247 цього кодексу, закрити в зв`язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду є незаконною та необґрунтованою. 
Посилаючись на те, що 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року Закон від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, про кримінальні проступки і було скасовано ч.1 ст.130 КУпАП, яка встановлювала адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, стверджує, що провадження в даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.6 ст.247 КУпАП.
Також, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч.2 ст. 283 КУпАП, про що суд першої інстанції не звернув увагу.
До початку апеляційного розгляду на адресу Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання трудового колективу ПП «Євролайн-МВ» про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на розгляд трудового колективу ПП «Євролайн-МВ» в порядку ст.21 КУпАП
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника – адвоката Гайоту І.М., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.
З переглянутого відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що автомобіль рухався під керуванням ОСОБА_1 та зупинився на вимогу працівників УПП. Після цього водія ОСОБА_2 було оглянуто на предмет алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків. 
Відповідно доп.2.9 «а» Правил дорожнього руху України ,водієві забороняється  керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, який і був дотриманий працівниками поліції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 400561 від 04.06.2020 – згідно, якого ОСОБА_1 04.06.2020 о 09 год. 20 хв. керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. М.Бірюзова,88 в м. Полтава в стані алкогольного сп`яніння,, чим порушив п. 2.9 "а" ПДР (а.с. 1). 
Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу "Драгер" Алкотест 7510 № ARМF - 0281, в присутності двох свідків, результат огляду на стан сп`яніння, згідно роздруківки тестування на алкоголь– проба позитивна 2,47 %. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких застережень(а.с. 2). 
Також в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 400561вказані свідки перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а сам вказаний протокол підписаний уповноваженою особою (інспектором роти №1 батальйону УПП в Полтавській області, ДПП лейтенантом поліції Кочергою С.Ю.) та даними свідками без будь-яких застережень чи зауважень (а.с.1).
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 400561 також міститься запис інспектора поліції про те, що особа, щодо якої складено протокол відмовився від надання пояснень (а.с.1).
Крім того, в матеріалах справи є акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу "Драгер" Алкотест 7510 № ARМF - 0281, в присутності двох свідків, результат огляду на стан сп`яніння, згідно роздруківки тестування на алкоголь– проба позитивна 2,47 %. Даний акт підписань в графі «з результатом згоден» підписано ОСОБА_5 та підписано свідками огляду а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та інспектором поліції ОСОБА_6 (а.с.3).
В матеріалах справи є письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24.07.2017 про те, що вони були свідками того, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального приладу – алкотестеру « Драгер», результат якого був позитивний 2,47 % (а.с. 4,5).
Доводи апелянта щодо необхідності закриття провадження у справі у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким запроваджено нову редакцію ст.130 КУпАП, є необґрунтованими з огляду на таке.
Положеннями ст.58 Конституції України та ч.2 ст.8 КУпАП Закон України від 22листопада 2018№2617-VIII«Про внесення з мін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130КУпАП, які були вчинені до 01 липня 2020 року. 
Так, особи, які вчинили такі правопорушення до 01 липня 2020 року, відповідно до ч.1 ст.8КУпАП України повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст.130 КУпАП у відповідній редакції цього Закону, яка діяла до 01 липня 2020 року.
Таким чином, зміни у законодавстві в частині відповідальності за діяння, що підпадало під ознаки ч.1 ст.130 КУпАП, не поширюються на осіб, які вчинили це діяння до 01 липня 2020 року, що вказує на відсутність підстав для закриття адміністративної справи щодо ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, на що є посилання у апеляційній скарзі.
З огляду на викладене, проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, вважаю обґрунтованим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.
Під час апеляційного розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повністю визнав свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та заявив клопотання про закриття справи щодо нього на підставі ст. 284 КУпАП, у зв`язку з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.
Ці доводи не ґрунтуються на матеріалах справи. 
Так, відповідно до ч.1 ст.21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, може бути звільнена від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу. Умовою такого звільнення є переконання про те, що до особи доцільно застосувати захід громадського впливу. Таке переконання ґрунтується на даних про характер вчиненого правопорушення у поєднанні із даними про особу правопорушника. При вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_1 від відповідальності із передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу суд вважає за необхідне з`ясувати питання щодо узгодженості такого звільнення із завданнями КУпАП та метою адміністративного стягнення. 
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданнями цього кодексу є, в тому числі, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі точного і неухильного додержання законів України. 
За змістом ст. 23 КУпАП метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне стягнення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Аналіз указаних правових норм, у поєднанні із характером вчиненого правопорушення, дає підстави стверджувати про неможливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності із зазначених вище підстав, оскільки зі змісту ч. 2 ст. 30 КУпАП вбачається, що стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами застосовується лише за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом. При цьому санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП - безальтернативна, а саме передбачає і позбавлення права керування транспортними засобами, і штраф. Правопорушення за ст. 130- КУпАП є грубим, оскільки об`єктом правопорушення є безпека дорожнього руху та здоров`я громадян. 
Тому звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу не буде сприяти виконанню завдань КУпАП, а накладення на ОСОБА_1 стягнення є необхідним для досягнення його мети у виді запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Наведене у своїй сукупності вказує на правильність ухвалення судом першої інстанції рішення щодо накладення на ОСОБА_1   стягнення, тому слід відмовити апелянту у звільненні його від адміністративної відповідальності із передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування постанови Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2020 року та передачу на розгляд трудового колективу адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, вважаю безпідставними та необґрунтованими.
Керуючись ст.294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Гайтоти І.М. - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
              
Суддя                                                            В.В. Маліченко