Постанова
Іменем України
 
19 листопада 2020 року                                                                              
м. Київ
 
справа № 723|1280|20
провадження № 51-4613км20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча                                                  ОСОБА_1 ,
судді:                                                ОСОБА_2 ,
                                                           ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання   ОСОБА_4 ,
 
учасники судового провадження:
прокурор                                         ОСОБА_5 ,
захисник                                          ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
 
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 23 червня 2020 року у кримінальному провадженні
 
стосовно  ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 2 ст. 240 Кримінального кодексу України (далі – КК України).
 
I. Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Вимогою прокурора до Верховного Суду (далі – Суд) є скасування ухвали Чернівецького апеляційного суду від 23 червня 2020 року та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. 
Цю вимогу мотивує неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням положень статей 96-1, 96-2 КК України, щодо спеціальної конфіскації автомобіля марки «Камаз», що був використаний як знаряддя вчинення злочину. Крім того, зазначає про недотримання судом апеляційної інстанції повною мірою вимог ст. 419 КПК України.
 
II. Позиції інших учасників судового провадження щодо поданої касаційної скарги
Прокурор у засіданні Суду підтримав касаційну скаргу прокурора.
Захисник, який брав участь у засіданні Суду в режимі відеоконференції, заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора.
 
III. Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Суд першої інстанції
За вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості. Укладену 30 квітня 2020 року між прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області та обвинуваченим ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 квітня 2020 року покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз у сумі 1 256,08 грн.
Речовий доказ – автомобіль марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , прийнято рішення передати власнику ОСОБА_7 . Гравійно-піщану суміш, що зберігається на території Сторожинецького ВП ГУНП у Чернівецькій області, конфісковано у дохід держави. 
 
Суд апеляційної інстанції, рішення якого оскаржується
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 23 червня 2020 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 квітня 2020 року стосовно засудженого ОСОБА_7 – без зміни.
 
Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судами
23 серпня 2018 року приблизно о 07 год. 30 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, всупереч відповідним вимогам чинного законодавства, тобто не маючи дозвільних документів на проведення руслорегулюючих робіт та видобування корисних копалин, усвідомлюючи значення своїх протиправних дій, шляхом незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, перебуваючи на березі річки Малий Сірет, що в адміністративних межах с. Череш Сторожинецького району Чернівецької області, шляхом знімання верхнього шару ґрунту лопатою видобував та загрузив у власний транспортний засіб «Камаз 5511», державний номерний знак НОМЕР_1 , гравійно-піщану суміш у кількості 7 метрів кубічних, яку того ж дня приблизно о  08 год. 00 хв. перевозив до свого місця проживання, що у АДРЕСА_1 , із русла річки Малий Сірет.
Згідно з висновком експерта від 13 серпня 2019 року № 526-Х суміш, вилучена старшим слідчим СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області 02 липня 2019 року, відносяться до піщано-гравійної суміші, в якій кількість гравію становить 32,3 %.
Відповідно до положень пункту 3.6 «Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ піску та гравію», затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України від 25 червня 2007 року № 198 піщано-гравійна порода – сипка гірська порода з вмістом гравійної складової більше 30 %.
Згідно з «Переліком корисних копалин загальнодержавного значення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827, сировина піщано-гравійна відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.
Вказані дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 240 КК України як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
 
IV. Норми права, правильність застосування яких оспорюється до Верховного Суду
Кримінальний кодекс України
Стаття 96-1. Спеціальна конфіскація
Частина 1. Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Частина 2. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі:
1) обвинувального вироку суду.
 
Кримінальний процесуальний кодекс України
Стаття 419. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Частина 2. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
 
V. Мотиви, з яких виходив Верховний Суд при ухваленні постанови, і положення закону, якими він керувався
 
За доводами, викладеними у касаційній скарзі прокурора, Суд не вбачає підстав до її задоволення, виходячи з такого.
 
Суд першої інстанції, затвердивши вироком суду угоду про визнання винуватості не застосував положення спеціальної конфіскації, передбачені ст. 96-1 КК України, до автомобіля марки «Камаз», яким ОСОБА_7 перевозив незаконно видобуту піщано-гравійну суміш.
 
Аналогічну за змістом касаційній скарзі прокурор подавав апеляційну скаргу.
 
Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвалу апеляційного суду постановлено згідно з положеннями ст. 419 КПК України, містить належне мотивування прийнятого рішення. 
 
Апеляційний суд мотивував своє рішення про залишення вироку суду першої інстанції в частині незастосування спеціальної конфіскації з тих підстав, що диспозицією ч. 2 ст. 240 КК України встановлена кримінальна відповідальність за незаконне видобування корисних копалин, та за змістом цього закону, злочин є закінченим з моменту видобування корисних копалин.
 
Наведений склад злочину не передбачає кримінальну відповідальність за перевезення незаконно видобутих корисних копалин, тому автомобіль марки «Камаз», яким ОСОБА_7 їх перевозив не є знаряддям вчиненого злочину у зв`язку із чим посилання прокурора на ч. 9 ст. 100 КПК України, як на підставу для конфіскації автомобіля, визнані такими, що не ґрунтуються на законі.
 
Про те, що автомобіль марки «Камаз» не був знаряддям злочину зазначив в своїй ухвалі від 28 серпня 2018 року й суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про його арешт.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».
 
Покарання у виді штрафу, призначене ОСОБА_7 , у розмірі 6 800 грн істотно нижче ніж вартість предмета спеціальної конфіскації - автомобіля марки «Камаз», тобто вони не співрозмірними між собою. 
 
Крім того, таке рішення суду першої інстанції, що залишено без зміни судом апеляційної інстанції, в частині відмови у застосуванні спецконфіскації автомобіля марки «Камаз» узгоджується із судовою практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (№ 366/1872/17, № 366/3484/16-к) у провадженнях з подібними обставинами.
З огляду на викладене, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
 
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
 
у х в а л и в:
 
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 23 червня 2020 року у кримінальному провадженністосовно засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                               ОСОБА_3