Ухвала
 
10 листопада 2020 року 
 
м. Київ
 
справа № 752/18635/15-ц
провадження № 61-2435св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
розглянувши клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі за позовом суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 до  ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2017 року суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа -підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення.
 
Позов обґрунтовано тим, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року у справі № 370/1226/15 з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 стягнуто грошові кошти у розмірі 12 565 872,62 грн.
 
Оскільки ОСОБА_1 ухиляється від виконання зазначеного рішення суду, ФОП  ОСОБА_3 просив, посилаючись на положення статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), стягнути з відповідача три процента річних від суми грошового зобов`язання та інфляційні збитки.
 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 суму трьох процентів річних 134 265,48 грн, інфляційні збитки у розмірі 314 146,80 грн та судовий збір у розмірі 960,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року змінено в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 грошових коштів, визначено до стягнення трьох процентів річних у сумі 134 032,11 грн та інфляційні збитки у розмірі 574 516,62 грн. Вирішено питання судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , будучи особою, яка не брала участі у даній справі, звернулась до суду з апеляційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року, в якій просила рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
 
Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою ОСОБА_1 зазначала, що оскаржуваним судовим рішенням порушено її права та законні інтереси, оскільки виконанням рішення суду ОСОБА_1 фактично позбавлено права спільної сумісної власності на деякі об`єкти майна.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі за позовом ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 362 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
 
Суд апеляційної інстанції обґрунтував свою ухвалу тим, що оскаржуваним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року питань про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 не вирішувались, а обставини, на які вона посилалась у апеляційній скарзі, в судовому засіданні не підтвердились.
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року видано виконавчий документ та відкрито виконавче провадження. Постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка О. О. від 06 вересня 2019 року, 09 вересня 2019 року, від 19 вересня 2019 року накладено арешт на все майно ОСОБА_2 , у тому числі і майно, що перебуває у спільній сумісній власності з ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року, а в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення виявлених недоліків.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2020 року (після усунення заявником недоліків касаційної скарги) поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року; відкрито касаційне провадження у справі; витребувано матеріали справи № 752/18635/15-ц; надано учасникам справи строк для подання відзивів.
У жовтні 2020 року матеріали справи № 752/18635/15-ц надійшли до Верховного Суду.
  
У листопаді 2020 року до Верховного Суду надійшли клопотання від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі № 752/18635/15-ц. 
Клопотання обґрунтовані тим, що зазначеною постановою частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та змінено рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 грошових коштів. Зазначена постанова подана ФОП  ОСОБА_3 до виконання приватному виконавцю Клименку О. О. , який має намір провести опис квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, заявники у своїх заявах зазначають, про ймовірність проведення приватним виконавцем інших виконавчих дій. Як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 посилаються на неможливість здійснення повороту виконання постанови Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі № 752/18635/15-ц, у разі задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у цій справі. 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Системний аналіз зазначених норм свідчить, що суд касаційної інстанції може зупинити дію лише того судового рішення, яке є предметом касаційного оскарження у справі. 
Оскільки постанова Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі № 752/18635/15-ц, дію якої просять зупинити заявники не є предметом касаційного оскарження у справі № 752/18635/15-ц за провадженням                           № 61-2435св20, клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зупинення її дії не підлягають задоволенню.
Керуючись статтею 436 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі за позовом суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 до  ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:          	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       Г. І. Усик