ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 вересня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/2748/20
Головуючий у першій інстанції – Супрун О. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1122/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.
секретар: Поклад Д.В.

учасники справи: 
позивач-відповідач ОСОБА_1 
відповідач-позивач ОСОБА_2 
третя особа: Деснянська районна у м.Чернігові рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Супруна О.П. від 05 серпня 2020 року, місце постановлення ухвали м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей разом з батьком, третя особа: Деснянська районна у м.Чернігові рада,

                             В С Т А Н О В И В:

У провадженні Деснянського районного суду м.Чернігова перебуває цивільна справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей разом з батьком, третя особа: Деснянська районна у м.Чернігові рада.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.08.2020 року по даній справі було призначено судову психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м.Київ, вул.Смоленська,6). На вирішення експертизи судом першої інстанції поставлено наступні питання: 1. Яким чином сімейна ситуація, індивідуально - психологічні особливості батьків малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особливості їх виховної поведінки впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дітей? 2. Чи мається вплив одного з батьків на малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо формування негативної думки про іншого з батьків та на формування думки щодо місця їх проживання? 3. Яким чином можуть вплинути умови виховання кожного з батьків на психологічний стан та розвиток малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ? 4. Чи є малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більш прихильний до одного з батьків та менш прихильний до іншого? Якщо так, то до кого з батьків діти більш прихильні? 5. З ким із батьків, виходячи з індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, рівня розвитку, інтересів дитини, краще проживати дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з точки зору його психологічного комфорту та здоров`я? З ким із батьків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бажав би проживати постійно? 6. З ким із батьків, виходячи з індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, рівня розвитку, інтересів дитини, краще проживати дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з точки зору його психологічного комфорту та здоров`я? З ким із батьків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бажав би проживати постійно? 
Витрати за проведення судової психологічної експертизи судом покладено на позивача ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.08.2020 року про призначення судової психологічної експертизи, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 05.08.2020 року є незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального права та такою, що суперечить іншим матеріалам справи. При цьому, ОСОБА_2 зазначає, що при призначенні даної судової психологічної експертизи, Деснянський районний суд м.Чернігова не в повній мірі з`ясував обставини справи. Доводи апеляційної скарги стверджують, що питання 1, яке поставлено судом на вирішення даної експертизи, не відноситься до предмета спору - визначення місяця проживання обох дітей з матір`ю або батьком, при цьому, відповідь на дане питання може надати інформацію не про визначення місця проживання дітей, а відносно участі кожного з батьків у їх вихованні. Доводи апеляційної скарги вказують, що будь-яка інформація, отримана у відповідь на питання 2 призначеної судом експертизи, може збільшити глибину конфлікту між батьками та ще більше втягнути у даний конфлікт дітей, спричинивши їм душевні страждання та психологічні травми. Доводи апеляційної скарги зазначають, що питання 3, питання 4 призначеної судом по даній справі експертизи, не відносяться до предмету спору - визначення місця проживання обох дітей з матір`ю або батьком. Доводи апеляційної скарги стверджують, що питаннями 5,6 призначеної по справі судової експертизи позивач за первісним позовом намагається підмінити вказівки закону (стаття 160 Сімейного кодексу України) та провести опитування малолітніх дітей віком 9 та 6 років відносно їх бажаного місця проживання. Доводи апеляційної скарги вказують, що є неможливим призначення та проведення відповідної судової психологічної експертизи з вказаними поставленими на її вирішення питаннями, оскільки постає питання, чи будуть при цьому належним чином враховані судом базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, і кого саме з дітей, ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 . Доводи апеляційної скарги зазначають, що проведення призначеної судом психологічної експертизи призведе до ще більших психологічних навантажень на дітей. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при призначенні даної судової психологічної експертизи: не в повній мірі з`ясував обставини справи,оскільки призначення експертизи відбулось до початку розгляду даної справи по суті; питання, поставлені судом на вирішення судової психологічної експертизи, не мають відношення до предмета спору; суд першої інстанції призначив по справі експертизу, яка підміняє вимоги статті 160 Сімейного кодексу України, чим порушив норми матеріального права; суд першої інстанції порушив вимоги статті 2 ЦПК України, ч.3 статті 13 ЦК України, не припинивши зловживання правом ОСОБА_1 ; суд першої інстанції при призначенні даної судової психологічної експертизи не врахував судову практику щодо розгляду спорів даної категорії, а також не врахував інтереси дітей.                              

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку з її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 05.08.2020 року.   

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник - адвокат Карась А.А. підтримали доводи та вимоги поданої апеляційної скарги. 

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Кравченко В.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку з її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 05.08.2020 року.        

В судовому засіданні апеляційного суду представник третьої особи - ОСОБА_7 за результатами апеляційного розгляду даної апеляційної скарги просила врахувати інтереси дітей.  

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явилась. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.  

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що сторони даного спору є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19,20). 
Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.08.2016 року (а.с.18) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю (а.с.2-11).
У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1   про  визначення  місця  проживання  дітей  разом  з  батьком (а.с.82-90).
27.07.2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кравченко В.В. звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судово-психологічної експертизи (а.с.168-171), в якому з посиланням на необхідність врахування інтересів малолітніх дітей сторін, забезпечення принципу  всебічності  та  об`єктивності   судового   рішення,   просив   суд призначити  по  даній  справі судово-психологічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: 1. Яким чином сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості батьків малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особливості їх виховної поведінки впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дітей? 2. Чи мається вплив одного з батьків на малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо формування негативної думки про іншого з батьків та на формування думки щодо місця їх проживання? 3. Яким чином можуть вплинути умови виховання кожного з батьків на психологічний стан та розвиток малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ? 4. Чи є малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більш прихильний до одного з батьків та менш прихильний до іншого? Якщо так, то до кого з батьків діти більш прихильні? 5. З ким із батьків, виходячи з індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, рівня розвитку, інтересів дитини, краще проживати дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з точки зору його психологічного комфорту та здоров`я? З ким із батьків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бажав би проживати постійно? 6. З ким із батьків, виходячи з індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, рівня розвитку, інтересів дитини, краще проживати дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з точки зору його психологічного комфорту та здоров`я? З ким із батьків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бажав би проживати постійно? Проведення даної експертизи представник позивача просив доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м.Київ, вул.Смоленська,6). Витрати за проведення судової психологічної експертизи представник позивача просив покласти на позивача ОСОБА_1 .

Як вбачається із оскаржуваної ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.08.2020 року (а.с.179-181), дослідивши матеріали справи, вислухавши думки учасників судового розгляду з приводу заявленого клопотання про призначення по справі судової психологічної експертизи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_1 щодо призначення по справі судової психологічної експертизи. При цьому суд першої інстанції прийняв до уваги положення ч.1 статті 103 ЦПК України. Судом першої інстанції зазначено у оскаржуваній ухвалі від 05.08.2020 року, що враховуючи принцип диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, а також те, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання в галузі дитячої психології, суд першої інстанції вважає за необхідне призначити по справі судово-психологічну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 05.08.2020 року не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для її скасування, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.        

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що при призначенні даної судової психологічної експертизи, Деснянський районний суд м.Чернігова не в повній мірі з`ясував обставини справи. Доводи апеляційної скарги стверджують, що питання 1, яке поставлено судом на вирішення даної експертизи, не відноситься до предмета спору - визначення місяця проживання обох дітей з матір`ю або батьком, при цьому, відповідь на дане питання може надати інформацію не про визначення місця проживання дітей, а відносно участі кожного з батьків у їх вихованні. Доводи апеляційної скарги вказують, що будь-яка інформація, отримана у відповідь на питання 2 призначеної судом експертизи, може збільшити глибину конфлікту між батьками та ще більше втягнути у даний конфлікт дітей, спричинивши їм душевні страждання та психологічні травми. Доводи апеляційної скарги зазначають, що питання 3, питання 4 призначеної судом по даній справі експертизи, не відносяться до предмету спору - визначення місця проживання обох дітей з матір`ю або батьком. Доводи апеляційної скарги стверджують, що питаннями 5,6 призначеної по справі судової експертизи позивач за первісним позовом намагається підмінити вказівки закону (стаття 160 Сімейного кодексу України) та провести опитування малолітніх дітей віком 9 та 6 років відносно їх бажаного місця проживання. Доводи апеляційної скарги вказують, що є неможливим призначення та проведення відповідної судової психологічної експертизи з вказаними поставленими на її вирішення питаннями, оскільки постає питання, чи будуть при цьому належним чином враховані судом базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, і кого саме з дітей, ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 . Доводи апеляційної скарги зазначають, що проведення призначеної судом психологічної експертизи призведе до ще більших психологічних навантажень на дітей. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при призначенні даної судової психологічної експертизи: не в повній мірі з`ясував обставини справи,оскільки призначення експертизи відбулось до початку розгляду даної справи по суті; питання, поставлені судом на вирішення судової психологічної експертизи, не мають відношення до предмета спору; суд першої інстанції призначив по справі експертизу, яка підміняє вимоги статті 160 Сімейного кодексу України, чим порушив норми матеріального права; суд першої інстанції порушив вимоги статті 2 ЦПК України, ч.3 статті 13 ЦК України, не припинивши зловживання правом ОСОБА_1 ; суд першої інстанції при призначенні даної судової психологічної експертизи не врахував судову практику щодо розгляду спорів даної категорії, а також не врахував інтереси дітей.                                    

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 05.08.2020 року, виходячи із наступного. 

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує спір з приводу визначення місця проживання малолітніх дітей сторін спору - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, у квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю (а.с.2-11), у травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей разом з батьком (а.с.82-90).

Приписи статті 141 Сімейного кодексу України регламентують рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини.   

Відповідно до ч.1 статті 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 статті 161 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Правовий аналіз норм права, які регламентують спірні правовідносини, надає відповідні підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, при цьому у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору.   

Таким чином, виходячи із приписів норм права, які регулюють спірні правовідносини, необхідно зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо місця проживання дітей переважне значення має забезпечення найвищих інтересів дітей. При цьому суд повинен враховувати як ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, так і особисту прихильність дітей до кожного з них, а також вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, житлово-побутові умови проживання кожного з батьків, рівень їх матеріального забезпечення, тощо.

Як вбачається із вимог позовної заяви ОСОБА_1 , а також із вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , батьки малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просять суд визначити місце проживання малолітніх дітей саме з кожним із батьків. 

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - право на ефективний засіб юридичного захисту прав. Вказані положення означають, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Право на ефективний судовий захист регламентовано також статтею 2 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року та статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР ”Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції”.

Відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції призначив по справі судову психологічну експертизу, яка підміняє вимоги статті 160 Сімейного кодексу України, чим порушив норми матеріального права. 
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 05.08.2020 року, виходячи із наступного. 
Приписами ч.1 статі 103 ЦПК України, яка регламентує призначення експертизи судом, визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив у оскаржуваній ухвалі від 05.08.2020 року, що враховуючи принципи диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, а також те, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання в галузі дитячої психології, суд вважає за необхідне призначити у справі судово-психологічну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що через складність і неповторність кожної окремо взятої сімейної ситуації і унікальності існуючих в ній батьківсько-дитячих відносин, у деяких випадках вкрай важко зробити об`єктивний висновок про те, який з батьків буде краще, ближче, безпечніше і комфортніше для спільного проживання з дітьми. За даних обставин судова психологічна експертиза, проведена фахівцями, які мають атестацію судових експертів, постає необхідним обґрунтуванням забезпечення найкращих інтересів дитини та способом встановлення найліпших психологічних умов її проживання з одним із батьків. 
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що призначена оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 05.08.2020 року по даній справі судова психологічна експертиза, в тому числі, і питання, які поставлені судом першої інстанції на вирішення даної судової психологічної експертизи, не суперечать приписам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5).    

Відповідно до ч.1 статті 110 ЦПК України, яка регламентує оцінку висновку експерта судом, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Доводи апеляційної скарги вказують, що є неможливим призначення та проведення відповідної судової психологічної експертизи з вказаними поставленими на її вирішення питаннями, оскільки постає питання, чи будуть при цьому належним чином враховані судом базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, і кого саме з дітей, ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 . Доводи апеляційної скарги зазначають, що проведення призначеної судом психологічної експертизи призведе до ще більших психологічних навантажень на дітей. Доводи апеляційної скарги стверджують,що суд першої інстанції при призначенні по справі даної судової психологічної експертизи не врахував норми права, які регулюють спірні правовідносини, а також судову практику щодо розгляду спорів даної категорії.     
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 05.08.2020 року, виходячи із наступного. 
Принцип ’’забезпечення якнайкращих інтересів дитини’’, закріплений у Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Конвенцію ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27.02.91, вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3 Конвенції). Згідно статті 12 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.
Правове тлумачення ч.1 статті 161 Сімейного кодексу свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.      
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п.54 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі ’’Хант проти України’’ (Заява №31111/04), Страсбург, 7 грудня 2006 року).        

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 05.08.2020 року, постановленої судом з додержанням норм права, які регламентують спірні правовідносини.   

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Дата складення повної постанови - 05.10.2020 року.  

Головуючий:                                      Судді: