Справа № 302/1357/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        08 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Кожух О.А.,
суддів – Джуги С.Д., Фазикош Г.В.
за участі секретаря – Волощук В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 10 березня 2020 року (головуючий суддя Кривка В.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про визнання неправомірним наказу про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом  до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» (далі – Банк) про визнання неправомірним наказу про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани та стягнення моральної шкоди.
Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом філії Закарпатське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» від 01.02.2010 позивача призначено на посаду керуючого Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10006/037 (далі - ТВБВ) в смт. Міжгір`я.
ТВДВ входить до єдиної організаційної структури Банку, не має статусу юридичної особи, є відокремленим структурним підрозділом Банку та підпорядковане філії – Закарпатському обласному управлінню АТ «Ощадбанк».
Оспорюваним наказом начальника філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 20.09.2019 № 690-к на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за неналежне виконання функціональних обов`язків, покладених Положенням про ТБВБ та посадовою інструкцією керуючого ТБВБ. 
Позивач вважає накладення на нього дисциплінарного стягнення надуманим та упередженим, заперечує порушення вчинення дисциплінарного проступку та трудової дисципліни. 
Зазначає, що незрозумілим та не встановленим (і не зазначеним в оскаржуваному наказі) є те, в чому полягає суть допущених ним порушень та в чому проявляється неналежне виконання функціональних обов`язків, та чи наявна його вина. 
До застосування дисциплінарного стягнення відповідач не зажадав від нього письмових пояснень і не дотримався вимог статей 139, 140, 141 КЗпП, чим порушив порядок накладення дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 149 КЗпП. 
Позивач вказує, що не порушував вимог пунктів 3.1, 3.1.1, 3.2., 3.2.1, 3.2.2 Регламенту організації роботи з клієнтами в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 13.02.2015 № 110, а також пунктів 2.3., 2.5, 2.13., 2.17, 2.19, 2.21, 2.54 посадової інструкції керуючого ТВБВ 10006/37 Закарпатського обласного управління, які стали підставою для видачі наказу про накладення дисциплінарного стягнення. 
Також позивач зазначав, що видачею оскаржуваного наказу відповідач завдав йому моральної шкоди, яка проявилась у тому, що позивач втратив душевний спокій, став роздратованим, не розуміє чи зможе працювати на своїй посаді надалі, зазнав публічного приниження як фахівець, під сумнів поставлено його ділову репутацію серед банківських працівників. Оцінює розмір моральної шкоди в сумі 15 000 грн.
В судовому засіданні у суді першої інстанції позивач додатково зазначав, що відповідач організував тиск на позивача, оскільки раніше ОСОБА_1 оскаржував у судовому порядку наказ про накладення на нього стягнення у виді догани, який було скасовано рішенням Міжгірського районного суду від 30.05.2019. Обов`язок навчати працівників банку та підвищувати їх кваліфікацію покладено на обласні управління Банку, анкетування працівників під час їх перевірки проводилось у відсутності позивача, порушення дрес-коду мало місце через те, що в одного з працівників померла рідна особа і така працівниця носила під час перевірки з релігійних переконань чорний одяг; рекламні щити не були закріплені на стіну, бо для цього слід було здійснити відповідний монтаж; скаргу громадянина на черги в приміщенні відділення банку позивач розглянув і надав йому усні роз`яснення; відповідач не затребував письмових пояснень від позивача перед накладенням стягнення, обмежившись поясненнями, наданими по акту перевірки.
Посилаючись на дані обставини, просив визнати неправомірним наказ від 20.09.2019 № 690-к про накладення на нього дисциплінарного стягнення та стягнути з відповідача 15 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Міжгірського районного суду від 10.03.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.
На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.
Доводи скарги аналогічні доводам позовної заяви. Також вказує, що місцевий суд не навів мотивів відхилення доказів, наданих позивачем. При цьому відповідач не надав належних і допустимих доказів на обґрунтування правомірності наказу від 20.09.2019 № 690-к про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, не довів у чому полягає суть допущених позивачем порушень, в чому проявляється невиконання чи неналежне виконання трудових обов`язків, не довів вини працівника.
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Ощадбанк» просив рішення суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника , пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що наявними у справі доказами підтверджено, що ОСОБА_1 неналежно виконував свої посадові обов`язки щодо керівництва поточною діяльністю ТВБВ та виконання окремих організаційно-розпорядчих функцій. Недоліки в роботі та невиконання трудових функцій ОСОБА_1 зафіксовані та підтверджені в результатах перевірки уповноважених на це осіб, письмовими поясненнями працівників ТВБВ. При цьому позивач у письмових поясненнях, наданих за результатами перевірки, визнав недоліки в роботі ТВБВ і запропонував керівнику перелік заходів про їх усунення. Відтак, місцевий суд вважав, що наказ про оголошення догани є законним.
Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна. 
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом філії Закарпатське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» від 01.02.2010 позивача призначено на посаду керуючого Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10006/037 (далі - ТВБВ) в смт. Міжгір`я.
Згідно з Положенням про Міжгірське ТВБВ № 10006/037, затвердженим постановою правління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 21.12.2018 № 864, ТВБВ входить до єдиної організаційної структури Банку, не має статусу юридичної особи, є відокремленим структурним підрозділом Банку та підпорядковане філії – Закарпатському обласному управлінню АТ «Ощадбанк» (далі – Філія).
Відповідно до пунктів 8.1, 8.2 Положення про Міжгірське ТВБВ № 10006/037, керівництво та контроль за діяльністю ТВБВ здійснюється Філією. Керівництво поточною діяльністю ТВБВ здійснює керівник (керуючий), який призначається на посаду та звільняється з посади в порядку, встановленому правлінням Банку.
Керуючий ТВБВ забезпечує належне виконання покладених на ТВБВ завдань та функцій, здійснює керівництво поточною діяльністю ТВБВ та виконує окремі організаційно-розпорядчі обов`язки щодо організації та контролю виробничої діяльності, а також щодо надання Філії пропозицій з питань переміщення персоналу в межах повноважень, визначених цим Положенням (пункт 8.5 Положення про Міжгірське ТВБВ № 10006/037). 
Відповідно до п. 9.3 Положення про філію – Закарпатське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», затвердженого постановою правління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 08.02.2019 № 65, начальник управління приймає рішення, зокрема, про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Управління та підпорядкованих ТВБВ на підставах та в порядку, передбаченому чинним законодавством України з дотриманням внутрішніх нормативно-правових актів Банку.
Посадову інструкцію керуючого Міжгірським ТВБВ № 10006/037 ІІ-А типу, затверджено начальником філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 04.06.2018 (а.с. 50-53).
04.06.2018 позивача ознайомлено з цією посадовою інструкцією, що підтверджено його особистим підписом. Дана інструкція, поряд з іншими положеннями містить завдання та обов`язки (розділ 2), а також відповідальність (розділ 4) керуючого ТВБВ.
Регламентом організації якісної роботи з клієнтами в установах АТ «Ощадбанк», затвердженим постановою правління від 13.02.2015 № 110 (а.с. 54-59, далі - Регламент), визначено, серед іншого, основні дії керівника ТВБВ в організації роботи з клієнтами та продажів банківських продуктів, послуг (Розділ 3). 
Встановлено, що протягом 19-23 серпня 2019 року у філії Закарпатського ОУ комісією посадових осіб Банку з департаменту роздрібного бізнесу та управління організації продажів та контролю якості проведено перевірку відділень з метою дотримання Регламенту. 
За звітом цієї перевірки, зокрема в Міжгірському ТВБВ № 10006/037, виявлено такі недоліки: співробітники відділення частково витримують дрес код, їм рекомендовано пройти СДО навчання за напрямком РБ (знання продуктів та навички продажів); менеджер не знав продуктову лінійку та переваги; до співробітників не доведено планові показники та інструменти продажів; у відділенні присутня застаріла рекламна продукція; керуючим ТВБВ не забезпечено співробітників звітами Сегментація, Паспорт РБ, Паспорт ТВБВ, не контролюється виконання планових показників в цілому по відділенню; на столах присутні заборонені предмети Банком; керуючому визначено план по відділенню для усунення недоліків до 01.10.2019. 
За результатами перевірки ТВБВ № 10006 /037 визнано таким, що знаходиться в групі С «низькоефективне» за результатами 2 кварталу 2019 (а.с. 71-73).
За результатами даної перевірки 30.08.2019 керуючий Міжгірським ТВБВ Рубець М.І. надав керівнику Філії пояснюючу записку, в якій зазначено, що з метою виправлення ситуації вжито перелік відповідних заходів (а.с. 69).
18.09.2019 заступник начальника філії  Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк»  Коваль О.В у службовій записці повідомив начальника Філії, зокрема, що ТВБВ 10006/037 з можливих 80 % балів набрало тільки 59 % (передостаннє місце в рейтингу) та зазначив, що недоліки носять систематичний характер, а тому запропонував притягнути до дисциплінарної  відповідальності керуючих двох ТВБВ, зокрема керуючого ТВБВ 10006/037 ОСОБА_1 (а.с. 74-75).
Наказом начальника філії Закарпатського обласного управління від 20.09.2019 № 690-к керуючому ТВБВ 10006/037 ОСОБА_1 оголошено догану та попереджено його, що в разі допущення в подальшому порушень при виконанні покладених обов`язків до нього буде вжито більш суворих заходів дисциплінарного стягнення (а.с. 12-14). 
У цьому наказі зазначено, що таке дисциплінарне стягнення накладено на позивача за неналежне виконання ним його функціональних обов`язків, покладених Положенням про ТВБВ та посадовою інструкцією керуючого ТВБВ, зокрема за недотримання вимог:
- Регламенту організації якісної роботи з клієнтами в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління від 13.02.2015 № 110, а саме: п.3.1 – планування та постановка завдань, аналіз слабких сторін в роботі ТВБВ; п.3.1.1 – доведення планів та завдань співробітникам ТВБВ з встановленням строків виконання на день, на тиждень, на місяць; п.3.2 – організація роботи в частині щоденної перевірки (перед початком робочого дня відділення) зовнішнього та внутрішнього вигляду відділення, зовнішнього вигляду співробітників відділення; п. 3.2.1 – ознайомлення працівників ТВБВ з Регламентом зі Стандартами якісного обслуговування клієнтів, Корпоративними стандартами, іншими локальними документами Банку та нормативно-правовими документами НБУ; п.3.2.2 – щодення перевірка (перед початком робочого дня відділення), зокрема відсутність сторонніх предметів, застарілої рекламної продукції, зовнішнього вигляду співробітників відділення щодо відповідності Корпоративним стандартам;
- Неналежне виконання своїх функціональних обов`язків, покладених посадовою інструкцією, а саме: п.2.3 – забезпечення виконання рішень, планів, нормативів, затверджених правлінням та комітетами банку та/або управління, наказів розпоряджень, і доручень голови правління, а також керівництва управління; п. 2.5 – планує, організує, контролює діяльність ТВБВ та координує бізнес діяльність установ, віднесених до зони відповідальності; п.2.13 – забезпечує щоденний, щотижневий, щомісячний контроль за виконанням поставлених завдань та планів в частині бізнес напрямів РБ та ММСБ; п.2.17 – здійснює аналіз клієнтської бази установ зони відповідальності з метою здійснення крос-продажів банківських продуктів; п. 2.19 – забезпечує ознайомлення працівників з корпоративними стандартами банку, стандартами якісного обслуговування клієнтів, іншими локальними документами банку та нормативно-правовими документами НБУ та контролює їх виконання; забезпечує працівників ТВБВ та установ, віднесених до зон відповідальності, нормативними, інструктивними, рекламними і операційно бланковими матеріалами; здійснює контроль за якістю обслуговування клієнтів; п.2.21- забезпечує щоденний контроль за зовнішнім та внутрішнім виглядом відділення, в т.ч. й зони обслуговування, працездатністю обладнання, інформаційних та рекламних пристроїв; контролює наявність розміщення та використання актуальних інформаційно-рекламних матеріалів; контролює зовнішній вигляд співробітників; п.2.54 – забезпечує заходи щодо усунення недоліків, виявлених структурним підрозділом Бек-офісу (при перевірці документів дня) ревізіями та перевірками ТВБВ; здійснює контроль та усунення недоліків.
Підставами для видачі цього наказу зазначено: - службова записка заступника начальника філії  Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк»  Коваля О.В. від 18.09.2019; - пояснююча записка керуючого ТВБВ 10006/037 ОСОБА_1 від 30.08.2019; - звіти по перевірці ТВБВ 10006/037 від 20.08.2019 та від 12.09.2019;
Позивача ознайомлено з цим наказом 20.09.2019.
Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.
Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.
Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з елементів дисциплінарного проступку виключає наявність дисциплінарного проступку.
Таким чином, керівник установи або уповноважений ним орган має право застосовувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку. Тобто, не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності вини особи, яка порушила трудові обов`язки, з врахуванням характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками.
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Відповідні правові позиції викладені, зокрема, у Постанові Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17 (провадження № 61-38286св18) 
У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.
Отже, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, щоб факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.
Крім цього при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.
Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147–149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
Безпосередні обов`язки працюючих закріплені в ст.139 КЗпП України та правилах внутрішнього трудового розпорядку. Конкретні завдання та обов`язки працівника, його права та відповідальність закріплюються у посадовій інструкції. Саме за невиконання або неналежне виконання працівником з його вини таких трудових обов`язків може настати дисциплінарна відповідальність цього працівника.
Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
Перед тим як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має провести розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. Такими доказами можуть слугувати різноманітні документи: доповідні записки інших працівників; письмові свідчення свідків; повідомлення державних органів, що здійснюють контроль і нагляд за додержанням законодавства, зокрема у сфері використання найманої праці; висновки фахівців; письмові пояснення самих порушників тощо.
Як зазначалось вище, частиною першою статті 149 КЗпП України передбачено, що перед застосуванням дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни роботодавцем вимагається письмове пояснення. Це є доконечною процедурою. Відмова порушника трудової дисципліни надати письмове пояснення не є перешкодою для застосування до нього дисциплінарного стягнення.
Якщо порушник трудової дисципліни відмовляється надати письмове пояснення, складається відповідний акт. 
Суд першої інстанції вважав встановленим, що відповідач зажадав від позивача та одержав письмові пояснення. При цьому, як на такі пояснення відповідач вказував на Пояснюючу записку ОСОБА_1 від 30.08.2019 (а.с. 69). Так, у записці зазначається, що за результатами перевірки рівня знань працівників роздрібного бізнесу ТВБВ № 10006/037 організації роботи в ТВБВ та оцінка обслуговування клієнтів проведено предметний аналіз оцінки знань працівників РБ, та з метою виправлення ситуації установлено відповідні міроприємства (за переліком, вказаним у пояснюючій записці). Колегія суддів вважає, що така Пояснююча записка по своїй суті не є поясненнями, які передбачені ст 149 КЗпП України, щодо тих недоліків, про які вказувалось у звіті перевірки, та причин їх виникнення, а містить перелік відповідних заходів, вжитих за результатами перевірки.
Як вбачається із змісту оскаржуваного наказу про оголошення позивачу догани, у ньому не міститься конкретних даних, коли саме і які порушення функціональних обов`язків були допущені позивачем, в чому вони проявлялись; такий наказ не містить зафіксованих порушень, не міститься жодних доказів того, що є вина і у чому є вина саме позивача, а містить лише перелік завдань та обов`язків керуючого ТВБВ, передбачених Регламентом та посадовою інструкцією. 
Наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, у ньому відсутні обов`язкові елементи складу дисциплінарного правопорушення. Відсутність в діях позивача складу дисциплінарного правопорушення є підставою для визнання наказу про оголошення догани незаконним та його скасування.
Стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди необхідно вказати наступне. 
Правові позиції щодо відшкодування спричиненої працівнику моральної шкоди викладена у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23цс12, яких притримується і Верховний Суд (зокрема, у Постанові Касаційного цивільного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 127/16375/19 (провадження 61-7321св20).
Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що згідно статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.
Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.
Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення.
Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.
Зважаючи на те, що позивач працює керуючим ТВБВ 10006/037 з 2010 року, після оголошення повторної догани втратив душевний спокій, став роздратованим, зазнав публічного приниження як фахівець, під сумнів було поставлено його ділову репутацію серед банківських працівників, був позбавлений заохочувальних виплат, повторно змушений був звертатись до суду для поновлення своїх прав, колегія вважає, що протиправними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, та, з урахуванням принципів розумності та справедливості на його користь із відповідача підлягає стягненню 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди. 
Щодо розподілу судових витрат. 
За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слід зауважити, що згідно із п. 3 ст. 6 зазначеного Закону, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Позивачем при звернення до суду було сплачено за дві позовні вимоги 1536 грн (по 768 грн за кожну вимогу, а.с. 1,2). 
За подання апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2304 грн. (150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а.с. 117). 
Оскільки позовна вимога про визнання незаконним та скасування наказу підлягає задоволенню, а вимогу про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити на 1/3, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування сплаченого судового збору 2560 гривень, з яких: 1024 грн – у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції (768 грн + 256 грн), та 1536 грн, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (1152 грн + 384 грн). 
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не надавши оцінки змісту оскаржуваного наказу, неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Відповідно до п.п.1, 3, 4 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.
Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 376 ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Міжгірського районного суду від 10 березня 2020 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Визнати незаконним та скасувати наказ начальника філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 20 вересня 2019 року № 690-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керуючого ТВБВ 10006/037 ОСОБА_1 ».
Стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, код ЄДРПОУ 00032129) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 2560 (дві тисячі п`ятсот шістдесят) гривень у відшкодування сплаченого судового збору, з яких: 1024 грн – у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та 1536 грн, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 грудня 2020 року.

Головуюча:                                      

Судді: