УХВАЛА

29 жовтня 2020 року 
м. Київ

Справа №  906/433/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,
розглянувши матеріали касаційної скарги першого заступника військового прокурора Житомирського гарнізону 
на рішення господарського суду Житомирської області від 07.10.2019 та
постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 15.09.2020
за позовом першого заступника військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до: військової частини НОМЕР_1 ;
товариства з обмеженою відповідальністю "Сплендор Текстиль Україна" 
про визнання недійсним рішення про визнання переможця відкритих торгів та договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби за бюджетні кошти на загальну суму 2 252 000 грн.,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, – управління Північного офісу Держаудитслужби у Житомирській області,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2020 (згідно з поштовими відмітками на конверті) перший заступник військового прокурора Житомирського гарнізону звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 07.10.2019 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 у справі №906/433/19 і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодекс України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, серед іншого, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Як на підставу відкриття касаційного провадження у справі скаржник посилається на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися. При цьому скаржником чітко не зазначено, які саме правові висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відсутні.

Крім того, скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Заява мотивована тим, що повний текст оскаржуваної постанови скаржником отримано 24.09.2020. 

Відповідно до частин першої та другої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Предметом касаційного оскарження є постанова Північно-Західного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 (повний текст складено 21.09.2020), тобто останнім днем подання касаційної скарги є 12.10.2020.

З матеріалів, доданих до касаційної скарги, вбачається, що скаржником як доказ отримання оскаржуваної постанови 24.09.2020 подано копію постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 зі справи № 906/433/19 із зазначенням на першому аркуші вхідного номера та дати її отримання скаржником "24.09.2020 №32-5557", проте вхідний штамп скаржника не може вважатися доказом отримання оскаржуваної постанови саме в цей день, оскільки відповідний штамп проставляється самим скаржником.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме: вказати, які правові висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відсутні; надати суду докази отримання повного тексту оскаржуваної постанови саме 24.09.2020. Верховний Суд вказує, що доказами, які підтверджують отримання вищезазначеної постанови суду апеляційної інстанції, можуть бути, зокрема, поштовий конверт з трек-номером, у якому копія оскаржуваної постанови надійшла скаржникові, або рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, яке повертається до відповідного суду після вручення судового рішення та долучається до матеріалів справи.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу першого заступника військового прокурора Житомирського гарнізону на рішення господарського суду Житомирської області від 07.10.2019 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 у справі №906/433/19 залишити без руху.

2. Надати першому заступнику військового прокурора Житомирського гарнізону строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю не більше 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити першому заступнику військового прокурора Житомирського гарнізону, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, судом буде відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                         В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                          І. Булгакова

Суддя                                                                                                                          Б. Львов