ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" жовтня 2020 р.           Справа№ 911/816/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тарасенко К.В.
суддів:            Іоннікової І.А. 
          Разіної Т.І. 

без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО"
на рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2020 
у справі № 911/816/20 (суддя: Сокуренко Л.В.) 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЦЕНТР"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО"
про стягнення 197 304, 49 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. короткий зміст позовних вимог 
Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЦЕНТР" звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" про стягнення 197 304,49 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем як покупцем зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару за договором поставки нафтопродуктів № 89 від 12.09.2019. У зв`язку із цим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 139 984,68 грн основного боргу, 20 128,81 грн пені, 2  194,83 грн 3% річних та 34 996,17 грн штрафу.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Київської області від 09.06.2020 позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЦЕНТР" 139  984,68 грн основного боргу, 2 194,83 грн 3 % річних, 20 128,81 грн пені, 34 996,17 грн нарахованого штрафу та 2   959,57 грн судового збору.
Зазначене рішення мотивоване тим, що судом встановлено, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 139  984,68 грн, а відтак нараховані позивачем пеня, штраф та 3 % річних за прострочення строків сплати коштів за договором поставки на підставі п. п. 6.4   та 6.5 Договору та норм чинного законодавства є такими, що підлягають до стягнення з відповідача.  
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.07.2020 виправлено описки, допущені в рішенні Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі № 911/816/20 та викладено абзаци 2 та 3 сторінки 2 описової частини рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі № 911/816/20 в редакції, викладеній в п. 2 резолютивної частини цієї ухвали. 

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із винесеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі №911/816/20 повністю; стягнути з ТОВ "СТРОЙ ЦЕНТР" на користь ТОВ "ПАРКАГРО" судові витрати: судовий збір 4 440,00 грн та витрати на правову допомогу.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:
2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" на рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі №911/816/20 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків. 
03.08.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО"   про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому законом розмірі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №911/816/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" на рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі №911/816/20. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
16.09.2020 до канцелярії Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО"   про здійснення розгляду справи №911/816/20 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" здійснення розгляду справи №911/816/20 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовлено.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями на усій території України запроваджено карантин.
26.10.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЦЕНТР" надійшла заява про надіслання на адресу місцезнаходження позивача прийнятого рішення по справі.
Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4086/20 від 28.10.2020 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду у зв`язку з перебуванням судді Куксова В.В. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/816/20.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №911/816/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" на рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі №911/816/20 у визначеному складі суду; апеляційний перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована наступним:
-          апелянт вказує, що на адресу ТОВ «Паркагро» не надходила позовна заява з додатками та жодні процесуальні документи, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву;
-          обґрунтовуючи неможливість надання до суду першої інстанції відзиву на позовну заяву, заявник посилається також на Постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, якою введено на території України карантин, а також на п. 4 Прикінцевих положень ГПК України, яким продовжено всі процесуальні строки під час дії такого карантину;
-          враховуючи зазначене, апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню апеляційним судом.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
21.08.2020 року до канцелярії Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований наступним:
-          позивач посилається на неврахування відповідачем при обґрунтуванні апеляційної скарги ухвали про виправлення описки від 07.07.2020, допущеної в рішенні Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі № 911/816/20 щодо зазначення адреси відповідача;
-          позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що вся поштова кореспонденція, яка ним та судом направлялась позивачеві на адресу місцезнаходження, відповідачем не отримана та поверталась, при цьому відповідач не був позбавлений права ознайомитись зокрема з ухвалою про відкриття провадження у справі у ЄДРСР;
-          Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЦЕНТР" вказує, що відповідач в апеляційній скарзі не наводить доводів по суті спору; 
-          враховуючи вищевикладене, позивач вважає рішення суду першої інстанції прийнятим відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.4. інші процесуальні дії у справі:
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
3. ПОЗИЦІЯ СУДУ:
3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи
12.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЦЕНТР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" був укладений договір поставки нафтопродуктів № 89 (далі - Договір) (а.с.15-20).
Пунктом 1.1 Договору сторони узгодили, що постачальник зобов`язується у відповідності із замовленням передавати партіями у власність покупцю нафтопродукти, а покупець зобов`язується приймати нафтопродукти та своєчасно здійснювати їх оплату на умовах даного Договору та Додаткових угод до нього.
Відповідно до п. 2.1 Договору якість товару повинна відповідати технічним умовам (ТУ) і державним стандартам (ДСТУ), що діють на території України, і підтверджуватись паспортом якості і сертифікатом відповідності заводу-виробника товару.
Згідно з п. 2.2 Договору одиниця виміру кількості товару, асортимент товару та кількість поставки товару, що поставляється за Договором, визначається в Заявках та Додаткових угодах до даного Договору.
На виконання зазначеного договору, сторони підписали додаткову угоду № 1 від 12.09.2019 (а.с.21), відповідно до пунктів 1-3 якої узгодили наступне: «Постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець оплатити та прийняти нафтопродукти: Бензин неетильований АИ-92-К5-Євро в кількості 6  130,0 літрів, вартістю 139  9874,68 грн з ПДВ. Пункт Відвантаження: Нафтобаза, 16500, Чернігівська обл., м. Бахмач, вул. Роменська,1. Пункт розвантаження: 08335, Київська обл., Бориспільський район, с. Іванків, вул. Жовтнева, 81-Г». 
12.09.2019 позивачем, на виконання умов договору та додаткової угоди № 1, було поставлено, а відповідачем - прийнято товар, а саме: Бензин неетильований АИ-92-К5-Євро в кількості 6 114,96 літрів, вартістю 139 984,68 грн з ПДВ, про що свідчить видаткова накладна № Ц1787 від 12.09.2019 (а.с.23), яка з боку відповідача підписана без будь-яких зауважень і заперечень та скріплена печаткою підприємства.
Пунктами 3.1-3.2 Договору передбачено, що покупець зобов`язується оплатити товар згідно умов визначених в Додаткових угодах до даного Договору. В разі проведення поставки Товару без підписання Додаткової угоди (за усним/письмовим замовленням), на дану партію Товару Покупець зобов`язаний провести розрахунок 100 % передоплати. Оплата здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку, якщо інше не передбачено в Додаткових угодах до цього Договору. У випадку неотримання від постачальника рахунку оплата проводиться протягом 2 (двох) банківських днів по реквізитах вказаних у Договорі.
В пункті 4.1. Договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується відвантажити покупцю товар у відповідності з поданою заявкою та у відповідності з відповідною додатковою угодою до даного Договору. 
Пунктом 4 додаткової угоди № 1 визначено умови оплати, зокрема, сторони передбачили оплату до 18.09.2019 р.
Даний Договір набирає чинності з моменту його укладення (тобто з моменту йото підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін) та діє протягом одного року, але в будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 9.4 договору). 
Таким чином, з огляду на умови договору поставки та додаткової угоди № 1, а також враховуючи видаткову накладну № Ц1787 від 12.09.2019 на суму 139 984,68 грн, строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу, настав 18.09.2019.
Проте, відповідачем свої обов`язки в частині оплати за поставлений товар по договору поставки нафтопродуктів № 89 від 12.09.2019 та додаткової угоди № 1 до нього у обсязі та строки, які визначено умовами зазначених правочинів, належним чином виконано не було. Доказів протилежного до суду не надано.
У випадку порушення покупцем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених п.3.1 Договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується на весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами Договору, без обмеження шестимісячним або іншим строком нарахування та стягнення пені визначеного чинним законодавством України (п. 6.4. Договору).
Відповідно до п. 6.5 Договору, у випадку, якщо термін прострочення покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 15 календарних днів, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 25 % від суми заборгованості, не пізніше 20 календарних днів після дати прострочення проведення таких розрахунків.
Отже, обґрунтованим є висновок про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем заборгованості в розмірі 139  984,68 грн основного боргу. Відтак, вимоги про стягнення пені в сумі 20  128,81 грн, штраф у розмірі 34  996,17 грн та 3% річних в сумі 2  194,83 грн є також обґрунтованими та відповідають умовам Договору та вимогам законодавства, а зазначені висновки не оспорюються сторонами.  

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції
Дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на порушення норм процесуального права, що на його думку полягають зокрема у ненадходженні на його адресу жодних процесуальних документів та неврахування прикінцевих положень ГПК України щодо продовження процесуальних строків на період карантину. 
Щодо неотримання відповідачем процесуальних документів, що надсилались судом.
Так, ухвалою Господарського суду Київської області від 08.04.2020 відкрито провадження у даній справі. 
При цьому, в матеріалах справи міститься поштове повернення №0103272885200 (а.с.38-40), яким на адресу суду повернуто ухвалу про відкриття провадження від 08.04.2020, надіслану відповідачеві, з відміткою пошти «адресат відсутній, знаходиться за межами села».
Поштовим поверненням №0103273238267 (а.с. 55-60) було повернуто на адресу суду рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2020, що було надіслане апелянту, з відміткою пошти «повертається - адресат відсутній за вказаною адресою».  
Перевіривши адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" (код ЄДРПОУ - 37905310) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та співставивши її з адресою, куди направлялась кореспонденція відповідачеві судом першої інстанції, колегія суддів встановила, що такою адресою є: 08335, Київська обл., Бориспільський р-н, село Іванків, вулиця Жовтнева, будинок 81-В. 
Також, дослідивши Договір поставки нафтопродуктів № 89 від 12.09.2019, зокрема його останню сторінку (а.с.20), на якій зазначені реквізити сторін, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" в якості юридичної та поштової (фактичної) адреси вказано одну й ту ж адресу: 08335, Київська обл., Бориспільський р-н, село Іванків, вулиця Жовтнева, будинок 81-В.
Крім того, в рамках звернення відповідача до суду апеляційної інстанції для перегляду оскаржуваного рішення останнім подавалась апеляційна скарга та заява про усунення недоліків апеляційної скарги, на яких сам же апелянт зазначає адресу свого місцезнаходження, аналогічну вищевказаній: 08335, Київська обл., Бориспільський р-н, село Іванків, вулиця Жовтнева, будинок 81-В.
Із вищезазначеного колегія суддів встановила, що адреса, на яку направлялись процесуальні документи в рамках розгляду справи в суді першої інстанції, реквізити відповідача в Договорі та місцезнаходження, вказане самостійно апелянтом та зазначене в ЄДРЮОФОПГО, є ідентичними. 
Заперечуючи проти оскаржуваного рішення, апелянт посилається на те, що на адресу ТОВ «Паркагро» не надходила позовна заява з додатками та жодні процесуальні документи, що на думку відповідача є порушенням його прав.
При цьому, з метою погашення заборгованості позивач направляв Товариству з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" претензію №49 від 03.03.2020 (а.с. 26-28), яка, як стверджує позивач, була повернута на адресу позивача.  
Всебічно дослідивши вищеописані обставини, колегія суддів вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО", уклавши договір на постачання нафтопродуктів з Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЦЕНТР", прийнявши товар на виконання такого Договору, та відповідно не сплативши за нього згідно виставленого рахунку на оплату, а відтак - маючи заборгованість перед позивачем та знаючи про це, відповідач міг припустити про стягнення такої заборгованості в судовому порядку. 
Разом з тим, матеріали справи не містять заяви апелянта про зміну його адреси та така заява позивачеві в рамках їх договірних відносин, як стверджує позивач, не направлялась. Вказане зумовило й те, що відповідач не отримав ні претензії позивача, ні позовної заяви з додатками.
У даному контексті важливо відзначити, що відповідно до положень Закону України «Про доступ до судових рішень», судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
До того ж, на офіційному веб-порталі судової влади України в розділі «Справи - Стан розгляду справ» за посиланням https://court.gov.ua/fair/ можна отримати інформацію щодо наявних щодо зокрема юридичної особи судових справ за допомогою фільтру пошуку «Сторона по справі». 
Тобто, за допомогою вказаних електронних ресурсів особа може дізнатись як про наявність судової справи, де вона є учасником справи, так і про судові рішення в рамках цієї справи. 
В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначав, що місцевий господарський суд в абз. 2-3 на сторінці 2 описової частини оскаржуваного рішення вказав: 
«Так, з метою повідомлення відповідача   про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 29.08.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошиснька, буд. 9.
Зазначене поштове відправлення № 0103272885200 було вручено адресату 17.04.2020, що підтверджується інформацією, яка міститься на офіційному сайті ПАТ "Укрпошта".».
Однак, ухвалою Господарського суду Київської області від 07.07.2020 виправлено описки, допущені в рішенні Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі № 911/816/20 та викладено абзаци 2 та 3 сторінки 2 описової частини рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі № 911/816/20 в наступній редакції: 
«Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 29.08.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 08335, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Іванків, вул. Жовтнева, буд. 81-В.
Зазначене поштове відправлення № 0103272885200 було повернуто на адресу суду 17.04.2020, що підтверджується інформацією, яка міститься на офіційному сайті ПАТ "Укрпошта."».
Тобто, доводи апелянта про невірне зазначення таких відомостей в оскаржуваному рішенні підтверджуються матеріалами справи, однак вказана помилка була самостійно виправлена судом першої інстанції. 
Між іншим, кореспонденцію, що надсилалась апеляційним судом на аналогічну адресу місцезнаходження відповідача до тієї, на яку направлялась кореспонденція судом першої інстанції, апелянт отримував, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення. У свою чергу, апелянтом не обґрунтовано неможливість отримання поштової кореспонденції на його адресу місцезнаходження в процесі розгляду справи судом першої інстанції.
Отже, щодо застосування норм процесуального права апеляційний суд відзначає, що з боку суду всі дії, спрямовані на повідомлення сторони про спір, були здійснені відповідно до норм чинного законодавства, а з урахуванням положень частини 7 статті 120 ГПК України відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Таким чином, перевіривши обставини справи, колегія суддів апеляційного суду підстав для скасування оскаржуваного рішення у зв`язку з порушенням норм процесуального права не вбачає. 
Зазначаючи про неможливість надання до суду першої інстанції відзиву на позовну заяву, заявник також посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, якою введено на території України карантин, а також на п. 4 Прикінцевих положень ГПК України, яким продовжено всі процесуальні строки під час дії такого карантину. 
Однак, колегія суддів такі доводи відхиляє з огляду на те, що введення карантинних обмежень не є ключовою причиною ненадання Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" своїх заперечень на позовну заяву в процесі розгляду справи в суді першої інстанції.
Крім того, відповідачем не обґрунтовано, як саме введення на території України карантину унеможливило надання відзиву на позовну заяву в межах установлених ухвалою суду про відкриття провадження строків та не вказано, яким чином на це би вплинуло продовження процесуальних строків.
Окремо слід зазначити про те, що колегія суддів погоджується з доводом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЦЕНТР" про те, що відповідач в апеляційній скарзі не наводить доводів по суті спору. 
Положеннями частин 1, 4 статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Тобто, оскільки апеляційний господарський суд переглядає рішення по суті на відповідність його нормам матеріального та процесуального права, то звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач міг висловити свою позицію щодо даного спору, яку не висловив в суді першої інстанції та надати відповідні докази, які би була врахована колегією суддів при перегляді оскаржуваного рішення. 
Проаналізувавши зміст апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не вбачає жодних доводів чи заперечень по суті спору, а саме - чи визнає відповідач заборгованість та нараховані до стягнення штрафні санкції та чи згоден відповідач із наведеними судом першої інстанції підставами для стягнення такої заборгованості. 
Отже, підстав для скасування рішення по суті апелянтом не наведено.
Колегією суддів перевірено оскаржуване рішення щодо дослідження обставин справи і застосування норм матеріального права та встановлено, що підстави для скасування рішення по суті відсутні. 

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду
Отже, відповідач порушив права позивача на отримання оплати за поставлені нафтопродукти, тому таке право підлягає захисту шляхом стягнення основного боргу, а також штрафних санкцій та сум, передбачених умовами Договору та нормами чинного законодавства.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:
4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи 
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що оскаржуване рішення прийняте з правильним застосуванням судом норм процесуального, а також матеріального права.  

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і  на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76, 77  Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Приписами статтей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі статтею  86  Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства.
Згідно з ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України   відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.
За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Згідно з ч.   6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в   електронній   формі   не   пізніше  наступного  дня  після  їх виготовлення   і   підписання.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для  доступу  до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує  ведення  Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний  державний  реєстр судових рішень - автоматизована  система  збирання,  зберігання,  захисту,  обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. 
Судові  рішення,  внесені  до  Реєстру,  є  відкритими для безоплатного  цілодобового  доступу  на   офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські      зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання      зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
За приписами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.
Положеннями частин 1, 4 статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:
5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу
Колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо порушення судом норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення слід відхилити з огляду на їх невідповідність дійсності. 
Одночасно, аргументи відповідача щодо ненадання ним відзиву на позовну заяву через неотримання процесуальних документів по даній справі апеляційний господарський суд сприймає критично, оскільки апелянт не був позбавлений можливості надати свої заперечення по суті спору в рамках апеляційного перегляду оскаржуваного рішення. 

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі №  911/816/20 підлягає залишенню без змін.
Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" на рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі № 911/816/20 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО" на рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі №  911/816/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 09.06.2020 у справі №  911/816/20  залишити без змін.
3.  Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРКАГРО".
4.  Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України. 

Головуючий суддя                                                            К.В. Тарасенко 

Судді                                                                                І.А. Іоннікова

                                                                                Т.І. Разіна