Єдиний унікальний номер 234/14425/18 
Номер провадження 22-ц/804/2716/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
23 грудня 2020 року                                            м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Канурної О.Д., 
суддів: Кішкіної І.В., Мальованого Ю.М.
за участю секретаря судового засідання: Гуляєва М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2020 року у цивільній справі № 234/14425/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, визнання кредитних договорів недійсними (суддя першої інстанції Сухоручко Юлія Олександрівна), -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області із позовною заявою до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, визнання кредитних договорів недійсними.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з відповідачем він уклав договори на відкриття та обслуговування карткових рахунків: № НОМЕР_1 (угода № SAMDNWFC00002208033 від 04.03.2014 р. у гривні з кредитним лімітом у 18000 грн.); № НОМЕР_2 (угода № SAMDNWFC00016249813 від 03.04.2015 р. у гривні з кредитним лімітом у 0,00 грн.); № НОМЕР_3 (угода № SAMDNWFC00018032967 від 19.06.2015 р. у доларах США з кредитним лімітом у 0,00 грн.) За цими договорами він отримав від відповідача відповідні електроні платіжні засоби (картки) та ПІН – коди до них.
Вночі, з 12 на 13 липня 2018 року поки він спав, з зазначених карткових рахунків було безпідставно списано відповідачем 28902,60 грн. та 134,87 доларів США, про що йому стало відомо приблизно о 8.30 год. 13.07.2018 р. з смс - повідомлень, які надійшли йому від відповідача.
З карткового рахунку № НОМЕР_1 було безпідставно списано 6776,04 грн. власних коштів та 15588,06 грн. кредитних коштів, з карткового рахунку № НОМЕР_2 було безпідставно списано 6538,5 грн.; з карткового рахунку № НОМЕР_3 було безпідставно списано 134,87 доларів США.
В той же час він негайно зателефонував до відповідача на «гарячу лінію» та повідомив про несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунків та вимагав заблокувати картки. Крім того, він негайно звернувся до Мангушського відділу поліції із заявою про злочин, де її було зареєстровано та відомості були внесені до ЄРДР № 12018050710000327 від 13.07.2018 р. за ч.1 ст. 185 КК України.
Крім того, вже після повідомлення відповідача про несанкціоноване списання грошових коштів з його карткових рахунків протягом дня 13.07.2018 року від відповідача надійшло смс – повідомлення про отримання грошових коштів з його карток з банкомату, розташованому у м. Кривий Ріг (магазин Зелений Світ): по договору № 180071316205339 від 13.07.2018 р., з кредитом у 4000 грн. видано готівкою 4000 грн., нарахована та стягнута комісія у сумі 136,64 грн.; по договору № 18071316205281 від 13.07.2018 р., з кредитом у 15000 грн. видано готівкою 13500 грн., нарахована та стягнута комісія у сумі 514,4 грн.
Він повторно звернувся до відповідача із заявою, що він не надавав згоди на укладення вищевказаних кредитних договорів та що грошових коштів він не отримував. Вказану заяву було зареєстровано за № 12493055 від 13.07.2018 р.
01.08.2018 року та 23.08.2018 року він повторно звертався до відповідача із заявами про повернення на його рахунки безпідставно списаних відповідачем коштів та про визнання договорів кредитування такими, що ним не укладалися. Відповідач листом № 20.1.0.0.0/7-18-808/3445 від 05.09.2018 року повідомив йому, що грошові кошти повертати не буде.
Крім того, 13.08.2018 року по кредитному договору № 180071316205339 від 13.07.2018 року, який він не укладав з відповідачем,  було погашено кредит у сумі 400 грн., нарахована та стягнута комісія у сумі 136 грн., а за кредитним договором № 18071316205281 від 13.07.2018 р. погашено кредит у сумі 1500 грн., стягнута комісія у сумі 514,4 грн. за рахунок його коштів, які були безпідставно списані з його рахунків № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 .
Всього відповідачем безпідставно було списано з його рахунків грошових коштів на суму 48553,64 грн. та 134,87 доларів США.
Електронні платіжні засоби (картки), ПІН – коди та іншу особисту інформацію він не втрачав, нікому не передавав та не повідомляв. Картки, телефон, за допомогою якого він зв`язувався із відповідачем, знаходились у нього і під час здійснення платіжних операцій фізично не пред`являлись і не використовувались ним.
Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача - Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк на його користь безпідставно списані грошові кошти у сумі 48553,64 грн. та 134, 87 доларів США; визнати кредитні договори № 18071316205339 від 13.07.2018 року та № НОМЕР_6 від 13.07.2018 року укладені від його імені з відповідачем недійсними; судові витрати покласти на відповідача.
У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог і просив суд стягнути з відповідача - Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк на його користь безпідставно списані грошові кошти у сумі 51332,68 грн. та 134, 87 доларів США; визнати кредитні договори № 18071316205339 від 13.07.2018 року та № НОМЕР_6 від 13.07.2018 року укладені від його імені з відповідачем недійсними; судові витрати покласти на відповідача.
У лютому 2019 року ОСОБА_1 надав до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог і просив суд  стягнути з відповідача на його користь безпідставно списані грошові кошти у сумі 61741,97 грн. та 134, 87 доларів США; визнати кредитні договори № 18071316205339 від 13.07.2018 року та № НОМЕР_6 від 13.07.2018 року укладені від його імені з відповідачем недійсними; судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, визнання кредитних договорів недійсними, задоволені частково.
Стягнуто з Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму безпідставно списаних коштів в розмірі 28902, 60 грн. та 134,87 долари США.
Стягнуто з Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму отриману за погашення заборгованості за кредитними договорами № 18071316205339 від 13.07.2018 р. та № 18071316205281 від 13.07.2018 р. у розмірі 15737,37 грн. 
Стягнуто з Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.
В задоволенні інших вимог позивача відмовлено.
Додатковим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року доповнено рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2020 року по цивільній справі № 234/14425/18, провадження № 2/234/74/20 за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, визнання кредитних договорів недійсними, зазначивши у резолютивній частині рішення: «Визнати кредитні договори № 18071316205339 від 13.07.2018 року та № 18071316205281 від 13.07.2018 року, укладені між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» недійними».
Із вказаним рішенням суду від 29 травня 2020 року не погодився відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.
В обґрунтування апеляційної скарги Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» посилається на те, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки вважає, що воно винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи, а тому ухвалено необґрунтоване, незаконне рішення суду. 
Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить Донецький апеляційний суд скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2020 року у справі № 234/14425/18 за позовом ОСОБА_2 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, визнання кредитних договорів недійсними та ухвалите нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вирішити питання про розподіл судових витрат. 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано позивачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі.
Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (том № 1, а.с. 213, 214, 215). Копія апеляційної скарги позивачем по справі отримана (том № 1, а.с. 213, 214). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача по справі (том № 1, а.с. 216-217). 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 21 вересня 2020 року справу призначено до розгляду.
В судове засідання Донецького апеляційного суду 23.12.2020 року  представник відповідача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (том № 2, а.с. 10).
В судове засідання Донецького апеляційного суду 23.12.2020 року  позивач ОСОБА_1   та його представник – адвокат Черненко С.К. не з`явилися, надійшла до Донецького апеляційного суду письмова заява про розгляд справи в їх відсутність (том № 2, а.с. 7).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» були укладені договори на відкриття та обслуговування карткових рахунків № НОМЕР_1 (угода № SAMDNWFC00002208033 від 04.03.2014 р. у гривні з кредитним лімітом у 18000 грн.); № НОМЕР_2 (угода № SAMDNWFC00016249813 від 03.04.2015 р. у гривні з кредитним лімітом у 0 грн.); № НОМЕР_3 (угода № SAMDNWFC00018032967 від 19.06.2015 р. у доларах США з кредитним лімітом у 0 грн.) За цими договорами позивач отримав від відповідача відповідні електроні платіжні засоби (картки) та ПІН – коди до них.
Грошовими коштами, які перебували на вказаних банківських рахунках позивач користувався та користується.
Приблизно о 08.30 год. 13.07.2018 р. позивач побачив смс – повідомлення, які йому були надіслані вночі від відповідача, в яких зазначалось, що з зазначених карток позивача були списані грошові кошти, а саме: з картки № НОМЕР_1 було списано 6776,04 грн. власних коштів та 15588,06 грн. кредитних коштів, з карткового рахунку № НОМЕР_2 – 6538,5 грн.; з карткового рахунку № НОМЕР_3 – 134,87 доларів США, що підтверджується виписками про рух коштів з банківських рахунків, а всього 28902, 6 грн. та 134, 87 доларів США. 
В цей же день, 13.07.2018 р., позивач ОСОБА_1 , зателефонувавши на «гарячу лінію» ПАТ КБ «ПриватБанк», повідомив про списання з його карток грошових коштів, на яке він згоду не давав та сам ці гроші з карток не отримував.
Крім того, 13.07.2018 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Мангушського ВП ГУ НП в Донецькій області, оскільки на той час перебував у Першотравнему районі Донецької області, із заявою про вчинення злочину, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру кримінальних проваджень № 12018050710000327 від 13.07.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України.
У відповіді від 05.09.2018 р., наданої відповідачем на заяви позивача від 01.08.2018 р. та 23.08.2018 р. щодо повернення коштів та зупинення нарахування відсотків за кредитними договорами, повідомлено, що банк не може повернути кошти, оскільки операції по картці можливо було здійснити лише за допомогою використання його фінансового телефону та іншої особистої інформації. Відповідно до п.1.1.2.1.12, 1.1.5.30, 1.1.5.14, 1.1.5.5. Умов, клієнт зобов`язується вживати заходів щодо зберігання втрати (викраденню карток, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню. Банк не несе відповідальності перед власником картки за всі операції, у випадку передачі мобільного телефону або сім – картки третім особам. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват 24 з використанням передбачених Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації (введення імені користувача і пароля). Банк не несе відповідальність у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в повідомленні ПІН – коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват 24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів. 
Відповідно до частини 1  ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Крім того, позивачем ОСОБА_1 на адресу відповідача була надіслана заява від 28.08.2018 р. з вимогою про повернення коштів, зупинити нарахування відсотків та розслідування банком списання коштів з його карток. За результатами розгляду цього листа 12.09.2018 р. була проведена перевірка, відповідно висновків якої встановлено, що грошові кошти з картки були зняті на Інтернет сайті іншого банку з введенням секретних даних картки та смс – паролів, володільцем картки були порушені Умови та правила надання банківських послуг. Також, володілець картки несе відповідальність за рух коштів по картці. 
Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.
Пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Крім того, пунктом 9 розділу VІ Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України 05 листопада 2014 року № 705, встановлено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.
За фактом зняття 13.07.2018 р. грошових коштів з карток ОСОБА_1 по кримінальному провадженню № 12018050710000327 за ч.1 ст. 185 КК України триває досудове розслідування, місцем його проведення визначено Металургійне відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, оскільки у ході досудового розслідування встановлено, що грошові кошти в сумі 32000 грн. з рахунків ОСОБА_1 були зняті в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та це підтверджено інформацією банку, що підтверджується листом керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 від 17.03.2020 р. (а.с. 179).
Крім того, після повідомлення відповідача позивачем про безпідставне списання з його рахунків грошових коштів у сумі 28 902, 60 грн. та 134, 87 доларів США, протягом цього ж дня, позивач з смс – повідомлення, які йому були надіслані відповідачем, дізнався про отримання грошових коштів з банкомату, розташованому у м. Кривий Ріг (магазин Зелений Світ) з рахунків, відкритих на його ім`я, за кредитними договорами, а саме: по договору № 18071316205339 від 13.07.2018 р., з кредитом у 4000 грн. видано готівкою 4000 грн., нарахована та стягнута комісія у сумі 136,64 грн.; по договору № 18071316205281 від 13.07.2018 р., з кредитом у 15000 грн. видано готівкою 13500 грн., нарахована та стягнута комісія у сумі 514,4 грн. 
За зазначеними кредитними договорами відповідачем кожний місяць, починаючи з 13.08.2018 р. нараховуються відсотки, пеня та списуються гроші для погашення простроченої заборгованості з рахунків позивача.
Так, 13.08.2918 р. за кредитним договором № 18071316205339 від 13.07.2018 р. було стягнуто тіло кредиту у сумі 400 грн. та комісія у сумі 136,64 грн., а за кредитним договором № 18071316205281 від 13.07.2018 р. стягнуто тіло кредиту у сумі 1500 грн. та комісію у сумі 512, 4 грн., а всього 2549,04 грн.;
-за період з 01.09.2018 р. по 05.11.2018 р. було списано 2779,04 грн.;
-за період з 05.11.2018 р. по 05.02.2019 р. було списано 10409, 29 грн., а всього 15737,37 грн.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції по його платіжним карткам 13.07.2018 р. та про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення безпідставно списаних грошових коштів 13.07.2018 р. у сумі 28 902, 60 грн. та 134, 87 доларів США, які підтверджуються матеріалами справи. 
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що 31.10.2011 року клієнт підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і тим самим уклав з відповідачем договір, який відповідно до статті 634 ЦК є договором приєднання, є безпідставними, виходячи з наступного.
В матеріалах справи є Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка підписана позивачем (а.с. 80 – 81).
Із позовної заяви позивача ОСОБА_1 вбачається, що він просив суд першої інстанції визнати кредитні договори № 18071316205339 від 13.07.2018 року та № 18071316205281 від 13.07.2018 року укладені від його імені з відповідачем недійсними (том № 1, а.с. 1 – 3).
Саме вказані вище  вимоги зазначені позивачем в заяві про збільшення позовних вимог від  08 листопада 2018 року (том № 1, а.с. 35), в заяві від  08 лютого 2019 року (том № 1, а.с. 64 – 65).
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. 
Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до частини 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ст. 204 ЦК України не доведено презумпції правомірності кредитних договорів № 18071316205339 від 13.07.2018 р. та № 18071316205281 від 13.07.2018 р., укладених з відповідачем від імені позивача, що свідчить про їх недійсність.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в ході розгляду справи судом не було надано належної оцінки тим обставинам, що спірна транзакція супроводжувалась належною авторизацією даних клієнта: підтвердженням ПІН коду карти, шляхом направлення смс – повідомлення, відповідно п. 1.1.2.21 Умов, котрі було направлено на фінансовий номер позивача, а також динамічного паролю, котрі відомі лише позивачу і зняття коштів за послугою «Зняття без карти» були здійснені особою, яка знала конфіденційні дані позивача і відповідно до п. 1.1.5.14 Умов клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват 24 з використанням цими Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації, є безпідставними, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 5 вказаної вище статті, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Як вбачається із частини 6 вказаної вище статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до частини 1 статті 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після  виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до пунктів 7,8,9 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.
Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідальний рахунок.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.
Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 481/897/16-ц, провадження № 61 – 28878св18, а також у постановах  Верховного Суду;  від 22 листопада 2018 року у справі № 712/2283/16-ц, провадження № 61-11291св18; від 03 квітня 2019 року у справі № 570/2219/17; провадження № 61-29209св18; від 17 липня 2019 року у справі № 571/841/16-ц, провадження № 61-25606св18; від 12 лютого 2018 року у справі № 592/2386/16-ц, провадження № 61-6974св18; від 09 січня 2019 року у справі № 377/526/16-ц, провадження № 61-30564св18; від 05 грудня 2019 року у справі № 168/613/16-ц, провадження № 61- 11711св18; від 18 квітня 2018 року у справі № 190/926/16-ц, провадження № 61- 6470св18; від 05 грудня 2018 року у справі № 754/15020/15-ц, провадження № 61-22283св18.  
Доводи апеляційної скарги відповідача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про те, що підстав для повернення коштів і списання нарахованих згідно умов договору відсотків за користування кредитним лімітом відсутні, є безпідставними, оскільки позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2020 року і задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  немає.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2020 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 24 грудня 2020 року

Суддя:                                           О.Д.Канурна