ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 812/595/16
адміністративне провадження № К/9901/24800/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Олендера І.Я.,  Пасічник С.С., 
здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Старобільської об`єднаної держаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області 
на постанову Луганського окружного адміністративного суду                                                від 29 вересня 2016 року (головуючий суддя - Ковальова Т.М.)
та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду                                             від 29 листопада 2016 року (колегія суддів: головуючий суддя - Василенко Л.А.,         судді - Гайдар А.В., Ханова Р.Ф.)
у справі №812/595/16 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання»
до Старобільської об`єднаної держаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (далі - позивач, платник, Товариство, ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання») звернулося до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Старобільської об`єднаної держаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, контролюючий орган, Старобільська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

На обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило, що частина податкових повідомлень - рішень та вимог відповідача відкликані та скасовані органами державної фіскальної служби за результатами їх адміністартивного оскарження, а інша частина податкових повідомлень - рішень та вимог контролюючого органу,  скасовані відповідними судовими рішеннями, що набрали законної сили, за результатами їх оскарження у судовому порядку. За таких обставин, оскаржуване рішення відповідача про опис майна у податкову заставу прийняте відповідачем у зв`язку з наявністю у Товариства (за вказаними вище податковими повідомленнями - рішеннями та вимогами) суми податкового боргу є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Також Товариство вказує про протиправність внесення контролюючим органом до інтегрованої картки платника відомостей про наявність у позивача податкового боргу у розмірі 160035,00 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року, адміністративний позов задоволено повністю: 

-          визнано протиправним та скасовано рішення Старобільської ОДПІ про опис майна у податкову заставу від 19.05.2016 №4757/8/12-30-17;

-          визнано протиправними дії відповідача щодо внесення Старобільською ОДПІ до інтегрованої картки платника податків відомостей про наявність у ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» податкової заборгованості у сумі 160035,00 грн (головний офіс Старобільської ОДПІ - 72211,00 грн; Новопсковське відділення Старобільської ОДПІ - 47062,00 грн; Марківське відділення Старобільської ОДПІ-40762,00 грн);

-          зобов`язано Старобільську ОДПІ вилучити з інтегрованої картки платника податків відомості про наявність у ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» податкової заборгованості у сумі 160035,00 грн (Старобільська ОДПІ-72211,00 грн; Новопсковське відділення Старобільської ОДПІ-47062,00 грн; Марківське відділення Старобільської ОДПІ-40762,00 грн);

-          стягнуто з Старобільської ОДПІ на користь ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень у сумі 2 756,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач здійснює свою діяльність на території проведення антитерористичної операції та в період її проведення звільнений від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Вказали, що податкові вимоги та податкові повідомлення-рішення контролюючого органу, якими платнику визначено суму податкового боргу з земельного податку, орендної плати за землю, та нараховано штрафні санкції, відкликані (скасовані) органами державної фіскальної служби та визнані протиправними і скасовані в судовому порядку відповідними судовими рішеннями, що набрали законної сили. За таких обставин, оскаржуване рішення контролюючого органу про опис майна у податкову заставу є таким, що прийнято відповідачем передчасно, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки заборгованість за узгодженими податковими зобов`язаннями у Товариства за спірний період відсутня. Також суди зазначили про протиправність дій контролюючого органу щодо внесення до інтегрованої картки платника відомостей про наявність у Товариства суми заборгованості у розмірі 160035,00 грн. 

Не погодившись із зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII відповідні зміни щодо звільнення від сплати земельного податку суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, до Податкового кодексу України внесені не були, а тому відсутні правові підстави для застосування положень вказаного вище Закону, зокрема, щодо встановлених ним пільг зі сплати земельного податку до спірних правовідносин. Наголошує на тому, що Старобільська ОДПІ не має технічної можливості вносити на видаляти записи про наявність податкової заборгованості з інтегрованої картки платника податків, оскільки такі дані формуються в автоматичному режимі відповідно до поданих суб`єктами господарювання декларацій.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача.

23 січня 2017 року від позивача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких Товариство зазначає про законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій та безпідставність доводів, викладених у касаційній скарзі.

19 лютого 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в редакції від 03.10.2017).

Підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, позивач подав до Старобільської ОДПІ податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014, 2015, 2016 роки, в яких платником самостійно визначено належні до сплати суми грошового зобов`язання.

У зв`язу з несплатою Товариством самостійно задекладрованих грошових зобов`язань з плати за землю відповідач сформував податкові вимоги від 10.12.2014 №40, від 04.07.2015 №283-25, від 04.07.2015 №231-25, від 06.07.2015 №207-25, від 06.07.2015 №285-25, від 04.07.2015 №259-25, від 10.12.2014 №75, від 10.12.2014 №9336-12 та прийняв податкові повідомлення-рішення від 23.11.2015 №0002381500 та від 23.11.2015 №0002371500, якими застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення Товариством граничного строку сплати грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 20% у сумі 22,97 грн та у розмірі 10% у сумі 4286,41 грн.

Листом від 19.05.2016 №4760/8/12-30-17 «щодо виділення ліквідного майна для опису в податкову заставу» Старобільська ОДПІ повідомила позивача про те, згідно з відомостями зворотного боку облікової картки платника, станом на 01.06.2016, за Товариством рахується заборгованість з плати за землю у розмірі 160035,00 грн, що також підтверджується довідками Старобільської ОДПІ.

19.05.2016 Старобільською ОДПІ прийнято рішення про опис майна ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» у податкову заставу.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, Суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (стаття 67 Конституції України).

Податковий борг в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 56.1 статті 56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 56.12 статті 56 ПК України якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.

Згідно з пунктом 56.15 статті 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. 

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Пунктом 56.17 статті 56 ПК України встановлено, що процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За змістом пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України окрім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг (пункт 89.3 статті 89 ПК України).

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, згідно з податковими вимогами щодо сплати земельного податку та орендної плати від 10.12.2014 №40, від 04.07.2015 №283-25, від 04.07.2015 №231-25, від 06.07.2015 №207-25, від 06.07.2015 №285-25, від 04.07.2015 №259-25, від 10.12.2014 №75, від 10.12.2014 №9336-12, а також податковими повідомленнями - рішеннями відповідача від 23.11.2015 №0002381500 та №0002371500 за Товариством рахується сума податкового боргу у розмірі 160035,00 грн.

Рішеннями Головного управління ДФС у Луганській області від 18.08.2015 №188/10/12-32-23-01-21, №184/10/12-32-23-01-21, №185/10/12-32-23-01-21 та №186/10/12-32-23-01-21 податкові вимоги від 10.12.2014 №40, від 04.07.2015 №283-25, від 06.07.2015 №285-25 та від 04.07.2015 №259-25 відкликані за результатами розгляду скарг Товариства.

Також рішенням заступника начальника Старобільської ОДПІ від 22.06.2015 скасовано податкову вимогу від 10.12.2014 №75.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Луганській області від 10.12.2014 №32/10/12-32-25-01/21 про результати розгляду первинної скарги податкову вимогу від 10.12.2014 №9336-12 скасовано в частині основного платежу з орендної плати за землю з юридичних осіб у розмірі 4420,87 грн (том 1 а. с. 44-46).

З вищевикладеного вбачається, що податкові вимоги від 10.12.2014 №40, від 04.07.2015 №283-25, від 06.07.2015 №285-25, від 04.07.2015 №259-25, від 10.12.2014 №75 та 10.12.2014 №9336-12 були оскаржені платником в адміністративному порядку і за результатами такого оскарження відкликані та скасовані. Податкова вимога від 10.12.2014 №9336-12 скасована в частині основного платежу з орендної плати за землю з юридичних осіб у розмірі 4420,87 грн.

Крім того, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі №812/1511/15, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.07.2016, визнано протиправними та скасовано податкові вимоги №231-25 від 04.07.2015 та №207-25 від 06.07.2015.

Також постановою Луганського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі №812/210/16, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2015 року, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 23.11.2015 №0002381500 та від 23.11.2015 №0002371500.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 7 КАС України (тут і далі в редакції, що була чинною до 15.12.2017) одним із принципів адміністративного судочинства є обов`язковість судових рішень.

Частинами першою та другою статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина перша статті 72 КАС України).

Згідно з статтею 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, протиправність податкових повідомлень - рішень від 23.11.2015 №0002381500 та №0002371500, а також вимог від 04.07.2015 №231-25 та від 06.07.2015 №207-25 встановлена в судовому порядку та не підлягає доказуванню у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що податкові повідомлення - рішення та вимоги відповідача, на підставі яких за Товариством обліковується сума податкового боргу у розмірі у розмірі 160035,00 грн, відкликані та скасовані органами державної податкової служби за результатами їх адміністративного оскарження та у судовому порядку, відповідними судовими рішеннями, що набрали законної сили, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність у контролюючого органу правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення про опис майна у податкову заставу від 19 травня 2016 року за №4757/8/12-30-17, а тому вказане рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на встановлені вище обставини, Верховний Суд вважає правильними також висновки судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для визнання протиправними дій контролюючого органу щодо внесення Старобільською ОДПІ до інтегрованої картки платника податків запису про наявність у ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» податкового боргу у розмірі 160035,00 грн та зобов`язання Старобільської ОДПІ вилучити з інтегрованої картки платника податків записи про наявність у ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» зазначеної суми заборгованості. 

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм законодавства, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Старобільської об`єднаної держаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	І.А. Гончарова І.Я.Олендер   С.С. Пасічник