ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа №812/464/17
адміністративне провадження №К/9901/29348/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Сватівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області
про визнання протиправним та скасування повідомлення №426/10/17 від 21.02.2017,
провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Сватівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17.10.2017 (головуючий суддя - Шембелян В.С.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 (головуючий суддя - Ястребова Л.В., судді - Компанієць І.Д., Сухарьок М.Г.)
ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1.    У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сватівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, в якому, з урахуванням уточнень до позову, просив суд:
- визнати протиправним та скасувати повідомлення про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру стосовно позивача №426/10/17 від 21.02.2017, прийняте Сватівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області;
- визнати протиправним та скасувати Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру №425/10/17 від 21.02.2017, прийнятий Сватівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області стосовно позивача.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно сформовано повідомлення №426/10/17 від 21.02.2017, в якому зазначено, що відомості, вказані у позиції 25 розділу ІІІ декларації, є недостовірними. Позивач вказував, що в позиції 25 розділу ІІІ «Відомості про нерухоме майно декларанта» він не зазначив квартиру за вказаною в розділі І декларації адресою, оскільки прав на цю квартиру не мав, станом на останній день звітного періоду (31.12.2015) проживав у батьків, за місцем його реєстрації. Тому у відображенні вказаної квартири у декларації за 2015 рік як такої, на яку позивач має право користування, законних підстав, на думку позивача, у нього не було.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.    Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17.10.2017, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано повідомлення про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру стосовно ОСОБА_1 №426/10/17 від 21.02.2017, прийняте Сватівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області. Визнано протиправним та скасовано висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру від 21.02.2017 за №425/10/17 ОСОБА_1 , прийнятий Сватівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області.
4. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що у разі встановлення розбіжності між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною в контролюючому органі податковою інформацією про них такий орган зобов`язаний відібрати у суб`єкта декларування письмові пояснення та/або копії підтвердних документів. Надані ж письмові пояснення та/або копії підтверджуючих документів з питань встановлених розбіжностей є обов`язковими до розгляду та врахування при складанні висновку про результати здійснення перевірки. Недостовірність вказаних у декларації відомостей вказується у висновку лише у разі, якщо суб`єктом декларування не вказано або вказано неповну інформацію про, зокрема, нерухоме майно у декларації.
5. Суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, звернув увагу на те, що відповідачем в оскаржуваному висновку не вказано, які саме відомості, зазначені позивачем у декларації, є недостовірними, та якій саме інформації, наявної у податковому органі, вони не відповідають, та дійшов висновку про те, що в ході судового розгляду справи відповідачем не було надано доказів на підтвердження виявлення податковим органом розбіжностей між податковою інформацією та вказаними позивачем в декларації відомостями, а також про те, що спірні повідомлення та висновок не містять визначення, якій саме податковій інформації не відповідають відомості у декларації позивача за 2015 рік. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
6.    Сватівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області подано касаційну скаргу на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17.10.2017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
7. У касаційній скарзі відповідач вважає необґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем не наведено, якій саме інформації не відповідають відомості декларації, та вказує, що ним встановлено невідповідність відомостей у розділах декларації, а саме в позиції 2 розділу І декларації зазначено відомості про квартиру як місце мешкання, щодо якої відсутні відомості в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та інформацію про яку не зазначено в позиції 25 розділу ІІІ декларації.
8. Відповідач також вважає, що позивачем вказано неповну інформацію щодо вказаної квартири, інформацію про яку зазначено у позиції 2 розділу І декларації. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 користувався квартирою без належного оформлення прав на неї всупереч вимогам Цивільного кодексу України, оскільки позивач стверджує, що користувався нею на підставі усної домовленості з власником. Крім того, на думку відповідача, у позиції 25 розділу ІІІ декларації повинні бути відображені відомості щодо квартири, яка зазначена у позиції 2 розділу І декларації як місце фактичного проживання.
9. ОСОБА_1 подано відзив на касаційну скаргу, в якому він проти задоволення касаційної скарги заперечує та вказує, що оскільки станом на 31.12.2015 він у згаданій квартирі не проживав, у нього відсутній обов`язок вказувати інформацію про квартиру у позиції 25 розділу ІІІ декларації. У позиції 2 розділу І декларації інформація позивачем зазначена, оскільки станом на дату заповнення декларації (25.03.2016) він знову фактично у ній проживав.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
10.    Ухвалою Верховного Суду від 11.04.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Сватівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, встановлено строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
11. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2019 для розгляду справи №812/464/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
12. Ухвалою Верховного Суду від 28.10.2020 адміністративну справу прийнято до провадження визначеною колегією суддів та призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
13. 25 березня 2016 року ОСОБА_1 , який займає посаду помічника судді Луганського окружного адміністративного суду, було подано декларацію за 2015 рік, у якій у розділі І «Загальні відомості» вказано адресу: АДРЕСА_1 , як місце проживання ОСОБА_1 . У розділі III «Відомості про нерухоме майно» інформація про вказану квартиру відсутня.
14. Листом від 13.02.2017 Білокуракинське відділення Сватівської ОДПІ повідомило позивача про встановлення невідповідності у позиції 25 розділу ІІІ декларації за 2015 рік, а саме зазначена інформація не відповідає інформації, наявній в податковій інспекції, та потребує уточнення. Крім цього, повідомлено про необхідність надати письмові пояснення та копії підтверджуючих документів (за наявності) стосовно виявлених невідповідностей.
15. 13 лютого 2017 року ОСОБА_1 надав пояснення на ім`я заступника начальника Білокуракинського відділення Сватівської ОДПІ, в яких зазначив, що в позиції 25 розділу ІІІ декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік ним не зазначено квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в якій він фактично проживав у 2015 році, з причини того, що дана нерухомість йому не належить. В даному помешканні проживав на підставі усної домовленості з власником.
16. 21 лютого 2017 року Сватівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області складено висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру №425/10/17.
17. У спірному висновку зазначено, що за результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 встановлено, що відомості, зазначені ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік, є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації. Так, у позиції 25 розділу ІІІ декларації не відображено відомості щодо квартири, інформацію про яку зазначено у позиції 2 розділу І декларації, адреса місця знаходження якої є: АДРЕСА_2 .
18. Також у висновку вказано, що під час проведення перевірки відносно ОСОБА_1 відповідачем направлялися запити до відповідних органів з метою отримання інформації. За результатами розгляду відповідей на запити центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України, відділу Держземагентства у Білокуракинському районі Луганської області, Старобільського ВРЕР (підпорядкованого УДАІ) УМВС в Луганській області, Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відділу технагляду ДІСГ у Луганській області встановлено: відомості про суму нарахованих доходів декларанту у 2015 році відповідають сумі, відображеній у позиції 5 розділу ІІ А декларації; відсутність права власності на земельні ділянки; відсутність зареєстрованих транспортних засобів; відсутність прав власності на нерухоме майно; відсутність зареєстрованої сільськогосподарської техніки та механізмів для сільськогосподарських робіт. 
19. В подальшому відповідачем сформовано повідомлення про встановлення недостовірності відомостей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру від 21.02.2017 №426/10/17, у якому вказано, що за результатами перевірки встановлено, що у позиції 25 розділу ІІІ декларації не відображено відомості щодо квартири, інформацію про яку зазначено у позиції 2 розділу І декларації, місцезнаходження якої є: АДРЕСА_2 .
ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
20. Конституція України
20.1. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 №3206-VI (далі - Закон №3206-VI).
21.1. Відповідно до частини першої статті 12 Закону суб`єкти декларування зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.
21.2. Частиною 9 статті 12 Закону передбачено, що перевірка достовірності зазначених у декларації відомостей здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, визначеному цим органом.
Для здійснення перевірки достовірності зазначених у декларації відомостей державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, інша юридична особа публічного права протягом десяти днів з дня одержання декларації від суб`єкта декларування надсилає її копію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
22. Закон України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі - Закон №1700-VII)
22.1. Відповідно до статті 1 Закону спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.
22.2. Згідно з частиною першою статті 4 Закону Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
22.3. Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 11 Закону до повноважень Національного агентства належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
22.4. У пункті 2 Перехідних положень Закону встановлено, що до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом № 3206-VI.
Про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.
22.5. Згідно з п. 4 Розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції» з дня набрання чинності цим законом втрачає чинність Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції», крім положень щодо фінансового контролю, які втрачають чинність з початком роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
23. Порядок здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, затверджений наказом Міністерства фінансів України №333 від 13.03.2015 
23.1. Пунктом 1 Порядку передбачено, що цей Порядок визначає механізм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей про доходи, нерухоме майно, транспортні засоби, кошти на рахунках у банках та інших фінансових установах, цінні папери, внески до статутного (складеного) капіталу товариства, підприємства, організації, фінансові зобов`язання, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».
23.2. Відповідно до пункту 2 Порядку №333 дія цього Порядку поширюється на осіб, зазначених у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», які зобов`язані подавати декларацію, контролюючі органи, державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, платників податків (юридичних і фізичних осіб). Перевірка відомостей щодо членів сім`ї особи, стосовно якої проводиться перевірка, вказаних у декларації, не проводиться.
IV. Позиція Верховного Суду
24. За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
25.    Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
26. Як встановлено судами попередніх інстанцій, в розділі ІІІ декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік, позивачем не вказано відомостей про квартиру, зазначену позивачем як місце фактичного проживання у розділі І декларації. Відповідач у касаційній скарзі стверджує, що у позиції 25 розділу ІІІ декларації мають бути відображені відомості щодо квартири, яка зазначена у позиції 2 розділу І декларації як місце фактичного проживання, а тому вважає, що відомості, вказані у декларації, є недостовірними, та не узгоджуються між собою.
27. З цього приводу судова колегія Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що про недостовірність вказаних у декларації відомостей контролюючим органом вказується у висновку лише у разі, якщо суб`єктом декларування не вказано або вказано неповну інформацію, зокрема, про нерухоме майно у декларації. Доказів того, що ОСОБА_1 мав будь-яке речове право на квартиру, зазначену у розділі І декларації, відповідачем суду не надано. З матеріалів справи не вбачається, що позивач є власником чи співвласником цієї квартири, так само відсутнє підтвердження виникнення у позивача договірних відносин щодо оренди (найму) вказаного житла. Будь-яких правовстановлюючих документів, які б спростовували зазначені обставини відповідач не надав, його висновок ґрунтується лише на зіставленні відомостей, зазначених, зокрема, в розділі ІІ і ІІІ декларації, без урахування пояснень декларанта з цього приводу.
28. Стверджуючи про те, що у позиції 25 розділу ІІІ декларації мають бути відображені відомості щодо квартири, яка зазначена у позиції 2 розділу І декларації як місце фактичного проживання, відповідач не посилається на відповідні положення законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин. 
29. Доводи відповідача про те, що позивачем всупереч вимогам чинного законодавства не було належним чином оформлено право проживання у квартирі, яку він зазначив у розділі І декларації, Верховним Судом відхиляються з огляду на те, що такі обставини не входять у предмет доказування у справі.
30. Разом з тим, Верховний Суд звертає увагу на таке. З урахуванням закріпленого у частині 2 статті 19 Конституції України принципу, відповідно до якого органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти виключно у порядку та у спосіб, визначені Конституцією і законами України, повноваження щодо здійснення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру відомостей повинні бути прямо передбачені Законом України, що регулює відповідні правовідносини.
31. Так, зокрема, відповідні повноваження органів Державної фіскальної служби України встановлювались Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» №3206-VI і Порядком № 333. Водночас згідно п. 4 Розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII встановлено, що з дня набрання чинності цим законом втрачає чинність Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції» №3206-VI, крім положень щодо фінансового контролю, які втрачають чинність з початком роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
32. При цьому, у пункті 2 Перехідних положень Закону № 1700-VII встановлено, що до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом №3206-VI. Про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.
33. Так, 22.07.2016 набрало чинності рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 №2, підпунктом 1 пункту 1 якого визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону №1700-VIІ декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу 01.09.2016.
34. Наведене свідчить, що Закон №3206-VI втратив чинність 01.09.2016 з прийняттям вищевказаного рішення Національного агентства, яким визначено дату початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
35. З огляду на це, починаючи з 01.09.2016, органи Державної фіскальної служби України втратили повноваження здійснювати перевірку достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, а отже і з цих підстав висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру №425/10/17  від 21.02.2017 є протиправним, оскільки складений неуповноваженим суб`єктом владних повноважень.
Вказана правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 20.02.2020 у справі №812/583/17, від 13.03.2020 у справі №808/1563/17 та від 01.04.2020 у справі №802/1292/17-а.
36. Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що прийнятий Сватівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області відносно ОСОБА_1 висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру №425/10/17  від 21.02.2017 є протиправним, однак мотиви, з яких позовні вимоги задоволено, слід доповнити мотивацією, виходячи зі змісту цієї постанови.
37. У відповідності до ст. 351 КАС України підставами для зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Сватівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області задовольнити частково.
2. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17.10.2017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 змінити в мотивувальній частині, доповнивши її мотивами у редакції цієї постанови.
3. В іншій частині постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17.10.2017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Судді	А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко