Постанова 
Іменем України                                                   
 
11  листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 127/18036/15-ц
провадження № 61-44376св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого:  Калараша А. А. (суддя-доповідач),
суддів - Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Фаловської І. М.,               
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Служба автомобільних доріг у Вінницькій області,
відповідач - Дочірнє підприємство «Вінницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Вінницькій області на постанову Апеляційного суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року, ухвалену у складі колегії суддів              Сала Т. Б., Копаничука С. Г., Оніщука В. В., та додаткову постанову Апеляційного суду Вінницької області від 03 вересня 2018 року, ухвалену у складі колегії суддів Сала Т. Б., Копаничука С. Г., Оніщука В. В.,
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Служби автомобільних доріг у Вінницькій області Дочірнього підприємства «Вінницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»), ТОВ «Автосаміт ЛТД»  про відшкодування майнової і моральної шкоди, і з урахуванням змін та уточнень до позовної заяви в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 09 год. 00 хв. позивач керував автомобілем «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Вінниця-Житомир в Калинівському районі Вінницької області  в напрямку м. Житомира із середньою швидкістю 70 км/год, і потрапив в ДТП, зіткнувшись із автомобілем «ГАЗ 3302», д.н.з. НОМЕР_2 , що стояв на узбіччі.
У результаті скоєного ДТП загинула мати позивача - ОСОБА_2 , пошкоджено автомобіль «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіль «ГАЗ 3302», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Причиною вчиненні ДТП стала бездіяльність відповідачів, яка призвела до поганого стану автодороги, а саме  - не була усунута ожеледиця та неправильна вигнутість автодороги.
Крім того, позивач зазначає, що з вини відповідачів йому завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних хвилюваннях, пов`язаних із втратою матері.
З огляду на викладене, позивач остаточно просив суд: стягнути з Служби автомобільних доріг у Вінницькій області  та ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»на його користь 345 616,50 грн майнової шкоди та 200 000,00 грн моральної шкоди  ( том 1, а.с. 212).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2017 року позов в частині позовних вимог до ТОВ «Автосаміт ЛТД» залишено без розгляду ( том 1, а.с.214).
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій 
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого                    2017 року позов задоволено частково. 
 
Стягнуто з ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь  ОСОБА_1  майнову шкоду в сумі 345 616,50 грн та моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн. В задоволенні решти вимог позову відмовлено. 
 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що вини позивача у скоєнні ДТП немає, а  невиконання ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» своїх обов`язків перебуває у причинному зв`язку з настанням вказаного пошкодження автомобіля позивачем внаслідок його заїжджання на узбіччя, тому вказані збитки, з огляду на вказані положення Закону України «Про дорожній рух» та умови договору, мають бути відшкодовані саме цією юридичною особою.
Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року скасовано та постановлено нове, яким позов ОСОБА_1  до Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, ДП «Вінницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування майнової і моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто зі  Служби автомобільних доріг у Вінницькій області на користь   ОСОБА_1  майнову шкоду в сумі 345 616,50 грн  та моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.
У задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позовних вимог частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Служба автомобільних доріг у Вінницькій області Державного агентства автомобільних доріг України, є органом, який зобов`язаний забезпечувати безпечні умови руху та постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів й негайно усувати виявлені пошкодження, а також те, що причиною завдання шкоди позивачу стало невиконання Службою автомобільних доріг у Вінницькій області передбачених законом обов`язків по ремонту й утриманню дороги,дотриманню норм і стандартів з безпеки руху.
Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 03 вересня 2018 року ухвалено додаткове рішення про розподіл судових витрат.
Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Вінницькій області   на користь Дочірнього підприємства «Вінницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»   судові витрати, а саме:  6000, 83 грн сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги та 22 320,00 грн  вартість проведеної комплексної судової дорожньо -технічної та авто-технічної експертизи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
Скаржник просив рішення суду апеляційної інстанції  скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
У липні 2018 року Служба автомобільних доріг у Вінницькій області звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на  постанову Апеляційного суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року та додаткову постанову Апеляційного суду Вінницької області від 03 вересня 2018 року.
Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу № 127/18036/15-ц.
Зупинено виконання постанови Апеляційного суду Вінницької області від              14 серпня 2018 року та  додаткової постанови Апеляційного суду Вінницької області від  03 вересня 2018 року до закінчення касаційного провадження.
У листопаді 2018 року справа  надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2020 року справу передано на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 02 липня 2020 року справу повернуто Верховному Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду.
Відповідно до протоколу передачі судової справи від 25 вересня 2020 року справа була передана раніше визначеному складу суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга  мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку, що винною у вчиненні ДТП  є Служба автомобільних доріг у Вінницькій області, а не ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».
 
Судом не прийнято до уваги, що позивачем не надано доказів того, що він є власником  транспортного засобу  та не отримав страхове відшкодування.
 
Суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував, що згідно висновків судової дорожньо-технічної експертизи № 9504  від 28 лютого 2018 року дії автомобіля «Toyota Yaris» ОСОБА_1   е відповідали вимогам п. 12.1 ПДР, згідно висновку експертизи від 04 лютого 2015 року дія водія не відповідала вимогам 10.1 ПДР, тобто дії позивача перебували у причинному зв`язку з ДТП і доводять відсутність вини Служба автомобільних доріг у Вінницькій області.
 
Суд апеляційної інстанції вийшов за межі  вимог апеляційної скарги  і помилково стягнув з Служби автомобільних доріг у Вінницькій області на користь  ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» витрати на проведення експертизи, яка була критично оцінена судом і не взята до уваги.
 
Доводи інших учасників справи
 
Відзив ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на касаційну скаргу мотивовано тим, що  суди взагалі не взяли до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази неналежного утримання відрізку автомобільної дороги,  де сталась ДТП, а також судами зроблено хибні висновки, що причиною ДТП є неналежне утримання автомобільної дороги. Судами вибірково приймались  тільки ті висновки експертизи, які тлумачились на користь позивача.
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 09 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Житомир - Могилів Подільський, у напрямку м. Калинівка, в районі кілометрової позначки 105 км. + 400 м., виїхав на ділянку дороги з наслоєнням криги, внаслідок чого втратив змогу постійно контрулювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, виїхав на узбіччя де відбулося зіткнення зі стоячим автомобілем «ГАЗ 3302», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «Toyota Yaris» - ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла, які призвели до настання смерті.
Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від               31  березня 2015 року кримінальне провадження № 12015020000000007, внесене до ЄРДР на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрито за відсутністю в діях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ( том 2, а.с.20-23).
До адміністративної відповідальності з приводу вказаної ДТП позивач не притягувався.
 
Ділянка автомобільної дороги, на якій сталась  ДТП,відповідно до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, який затверджено Постановою КМУ від 18 квітня 2012 року № 301, є автомобільною дорогою міжнародного значення та перебуває у загальнодержавній власності.
 
Держава  уповноважила Державну службу автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Вінницькій області здійснювати управління нею.
Між Службою автомобільних доріг у Вінницькій області та  ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» було укладено договір              № 19/14 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти на виконання послуг з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування у Вінницькій області від 19 серпня 2014 року,  і з  урахуванням додаткової угоди № 2-1, строк дії вказаного договору  встановлено  до 31 березня 2015 року ( том 1, а.с.35-44).
Відповідно до п.п. 1.4, 1.5 договору № 19/14 від 19 серпня 2014 року ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» прийняла  від Служби автомобільних доріг у Вінницькій області право на експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування у Вінницькій області, технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу, інженерних споруд та придорожніх насаджень на них, що знаходяться на балансі Служби автомобільних доріг відповідно до вимог ст. 9 ЗУ "Про дорожній рух". 
Відповідно до висновку експерта від 28 січня 2015 року № 36а на момент огляду автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_1 , встановлено, що робоча гальмівна система та рульове керування знаходилися в працездатному стані. До пригоди робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходилися у робочому стані, при якому були відсутні які-небудь несправності, що могли б впливати на їх вихідні параметри.
Згідно з висновком експерта від 24березня 2015 року № 124а  при потраплянні автомобіля на ділянку дороги з наявною ожеледдю, нашарування льоду та калюжі можливий занос автомобіля. З технічної точки зору, що водій автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_1 міг не мати технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «ГАЗ 3302» терміновим гальмуванням з зупинкою автомобіля до місця знаходження автомобіля ГАЗ, відповідно показів ОСОБА_1  ( том 2, а.с.14-19).
Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комплексної судової дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи № 21314/15-42/21315/15-52 від 30 червня 2016 року  геометричні елементи горизонтальної кривої автомобільної дороги Житомир - Могилів-Подільський, розташованої між 106 км. та 105 км., не відповідають чинним ДБН, зокрема п.п. 5.1.3, 5.1.10 ДБН В.2.3-4 відповідно до яких на кривих в плані з радіусом меншим за 3000 м., на дорогах І-ї категорії передбачено влаштування односхилого поперечного профілю (віражу). Влаштування двусхилого профілю на ділянці горизонтальної кривої автомобільної дорги Житомир - Могилів-Подільський, розташованої між 106 км. та 105 км. (на ділянці скоєння вказаної ДТП), не відповідає вимогам п.п. 5.1.3, 5.1.10 ДБН В. 2.3-4 та п.п. 3.1.3 3.2 ДСТУ 3587. Встановлена за результатами проведеного ДТП дослідження невідповідність геометричних елементів горизонтальної кривої автомобільної дороги Житомир - Могилів-Подільський на ділянці скоєння даної ДТП вимогам ДБН і ДСТУ - у дійсній дорожній обстановці могла стати причиною самовільної зміни напрямку руху автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_1 , з відхиленням його траекторії руху праворуч, що призвело до його виїзду за межі проїзної частини автодороги та подальшого зіткнення з автомобілем ГАЗ-3302, д.н.з. НОМЕР_2 ( том 1, а.с.144-150).
Відповідно до висновку експертів від 13 грудня 2016 року пошкодження автомобіля Toyota є такими, що не підлягають відновленню. Розмір пошкоджень автомобіля складає 345616, 50 грн (том 1, а.с.187-192).
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає чатковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Оскаржуючи рішення суду апеляційної інстанції, Служба автомобільних доріг у Вінницькій області посилалась на те, що суд апеляційної інстанції неправильно визначився, чиї дії чи бездіяльність призвели до ДТП, та хто має нести цивільно-правову відповідальність за спричинені наслідки - Служба автомобільних доріг у Вінницькій області чи ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».
Відповідно до частин першої-третьої статті 22 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).
З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»у редакції Закону, чинній на час дорожньо-транспортної пригоди, учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
Суди  встановили, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 сталась ДТП, в результаті якої відбулося зіткнення автомобіля «Toyota Yaris» д.н.з. НОМЕР_1 ,  під керуванням                  ОСОБА_1 зі стоячим автомобілем "ГАЗ 3302" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_1 ,                    ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, які призвели до настання смерті .
Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31 березня 2015 року кримінальне провадження № 12015020000000007, внесене до ЄРДР на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито, за відсутністю діях водії                 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно з вищезазначеної постанови проїзна частина автодороги, де сталося ДТП, перебувала у мокрому стані, краї якої та узбіччя були покриті кригою. Факт перевищення водієм ОСОБА_1 максимально допустимої швидкості руху керованого ним транспортного засобу не було встановлено, разом з тим, та обставина, що на даній ділянці, в тому ж місці стався занос автомобіля "Мерседес Спринтер", під керуванням ОСОБА_4 , свідчить про те, що причиною заносу дійсно могла стати наявність ожеледі на смузі руху у обох автомобілів.
Відповідно до висновку експертів комплексної судової дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи № 21314/15-42/21315/15-52 від 30 червня 2016 року встановлена за результатами проведеного ДТП дослідження невідповідність геометричних елементів горизонтальної кривої автомобільної дороги Житомир - Могилів-Подільський на ділянці скоєння даної ДТП вимогам ДБН і ДСТУ - у дійсній дорожній обстановці могла стати причиною самовільної зміни напрямку руху автомобіля «Toyota Yaris» д.н.з. НОМЕР_1 , з відхиленням його траєкторії руху праворуч, що призвело до його виїзду за межі проїзної частини автодороги та подальшого зіткнення з автомобілем ГАЗ-3302, д.н.з. НОМЕР_2 .
На підставі вказаних експертиз, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що  вини позивача у скоєнні ДТП немає, а ДТП сталась внаслідок невиконання Службою автомобільних доріг у Вінницькій області своїх прямих обов`язків з утримання в належному стані, безпечному для руху автомобільної дороги.
Разом із тим, суд  апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку, що дії водія автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_1  ОСОБА_1 відповідали вимогам Правил дорожнього руху,  які не знаходилися у причинному зв`язку з виникненням вказаної ДТП.
Вказаний висновок є передчасним та таким, що ґрунтується не на повному дослідженні доказів у справі/, з огляду на наступне.
Так, ухвалою Апеляційного судом Вінницької області 22 травня 2017 року, за клопотанням ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», призначено комплексну судову дорожньо-технічну та авто-технічну експертизи.
За результатами проведеної експертизи, відповідно до висновку експерта вбачається, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Тойота               ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнення даної ДТП для водія автомобіля Тойота - ОСОБА_1 визначалася виконанням ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України.
В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Тойота                 ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху та, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Стан дорожнього покриття в місці, де сталося ДТП на ділянці автомобільної дороги Житомир-Могилів-Подільський, у напрямку м. Калинівка, в районі кілометрової позначки км 105+400, не відповідав загальним вимогам ДСТУ 3587-97 та СНиП 2.05.02 (ДБН В.2.3-4), однак дані невідповідності, з технічної точки, не знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з причин вказаних у дослідницькій частині висновку.
Суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги вказаний висновок експерта № 9504  від 22 травня 2017 року, з тих підстав, що ухвалою суду була призначена комплексна експертиза, яка відповідно до ст. 112 ЦПК України, проводиться не менше як двома експертами різних галузей знань або різних напрямків у межах однієї галузі знань.
Порушення порядку проведення судової комплексної експертизи відбулось з вини експертної установи, що призвело до  неприйняття судом до уваги вказаного висновку.
Окрім того, порушення порядку проведення судової комплексної експертизи  не свідчить про те, що її висновок, при проведенні менше як двома експертами різних галузей знань, виключить вину позивача у спричиненому ДТП.
Таким чином, ухвала Апеляційного судом Вінницької області 22 травня 2017 року щодо признаннякомплексної судової дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи залишилась невиконаною,  відповідно не було з`ясовано чи відповідали дії водія автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_1  ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху та чи знаходилися у причинному зв`язку з виникненням вказаної ДТП 
Встановивши вказані процесуальні порушення з боку експертної установи, суд апеляційної інстанції не роз`яснив ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» право заявити повторне клопотання про призначення вказаної експертизи.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції, не  дослідивши  усіх необхідних доказів для встановлення винної особи у вчиненні ДТП, прийшов до передчасного висновку про достатність доказів для встановлення винної особи у вчиненні ДТП.
Також колегія суддів зауважує, що у разі виключення вини позивача у вчиненні ДТП, слід звернути увагу на наступне.
Судами було встановлено,  що на момент вчинення ДТП  між Службою автомобільних доріг у Вінницькій області та  ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» було укладено договір № 19/14 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти на виконання послуг з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування у Вінницькій області від 19 серпня 2014 року, і з  урахуванням додаткової угоди № 2-1, строк дії   договору  встановлено  до                  31 березня 2015 року.
Відповідно до п.п. 1.4, 1.5 договору № 19/14 від 19 серпня 2014 року ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» прийняла  від Служби автомобільних доріг у Вінницькій області право на експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування у Вінницькій області, технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу, інженерних споруд та придорожніх насаджень на них, що знаходяться на балансі Служби автомобільних доріг відповідно до вимог ст. 9 ЗУ "Про дорожній рух".  Служба автомобільних доріг у Вінницькій області відповідно до п. 6.3.2 Договору  зобов`язана була прийняти виконані підрядником  та підтверджені  нею, як замовником, роботи.
Таким чином, ДТП сталась в період дії  договору № 19/14   від 19 серпня                    2014 року, відповідно до якого ділянка автодороги на якій сталась ДТП, перебувала на експлуатаційному утриманні у ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».
Пунктом  7.5 вказаного Договору вказано, що відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні ДТП, пов`язаних з незадовільними дорожніми умовами, визначається згідно з чинним законодавством, при цьому ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» несе відповідальність за: незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно з діючими нормативами при виконанні підрядних робіт, якщо ці порушення виникли з вини ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та призвели до ДТП, невиконання або неналежне виконання робіт в межах виділених коштів на фінансування та відповідних планів - завдань Служби автомобільних доріг у Вінницькій області.
З урахуванням  висновку експерта від 24 березня 2015 року № 124а, висновку експертів за результатами проведення комплексної судової дорожньо - технічної та автотехнічної експертизи № 21314/15-42/21315/15-52 від 30 червня 2016 року, судами було вірно встановлено, що при потраплянні автомобіля на ділянку дороги з наявною ожеледдю, нашарування льоду та калюжі таневідповідність геометричних елементів горизонтальної кривої автомобільної дороги Житомир - Могилів-Подільський на ділянці скоєння даної ДТП вимогам ДБН і ДСТУ - у дійсній дорожній обстановці могла стати причиною самовільної зміни напрямку руху автомобіля "Toyota Yaris", д.н.з. НОМЕР_1 , з відхиленням його траекторії руху праворуч, що призвело до його виїзду за межі проїзної частини автодороги та подальшого зіткнення з автомобілем ГАЗ-3302, д.н.з. НОМЕР_2 .
Проте, скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що власником автомобільної дороги, на якій сталась ДТП, є держава, яка уповноважила Державну службу автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Вінницькій області здійснювати управління нею, а тому  Служба автомобільних доріг у Вінницькій області має нести відповідальність за шкоду, спричинену ДТП.
Суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що ДТП сталась в період дії  договору № 19/14   від 19 серпня 2014 року, відповідно до якого ділянка автодороги, на якій сталась ДТП, перебувала на експлуатаційному утриманні у ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та не встановив, у результаті чиїх винних дій було спричинене  вказане ДТП  - внаслідок самостійних винних дій ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», які полягали у невиконанні чи неналежному виконанні ним зобов`язань за договором № 19/14 від 19 вересня 2014 року, що свідчило б про його вину, або внаслідок винних дій Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, які полягали у прийнятті  від ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» вказаної ділянку автодороги з порушенням ДБН і ДСТУ, та відповідно було допущеної її до експлуатації у такому стані, що призвело до вказаної ДТП.
У даній справі на вказане звертав увагу Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 14 вересня 2020 року.
Під час апеляційного перегляду даної справи, судом апеляційної інстанції вказаного враховано не було, в результаті чого скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позовних вимог частково, суд апеляційної інстанції, не дослідивши усіх необхідних доказів, прийшов до передчасного висновку про достатність доказів для встановлення винної особи у вчиненні ДТП.
Також заслуговують на увагу доводи касаційної скарги відносно того, що судами не було  встановлено факт належності  позивачу на праві власності автомобіля «ToyotaYaris», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки матеріали справи не містять, а судами не було досліджено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу "Toyota Yaris", д.н.з. НОМЕР_1 , за ОСОБА_1 .
Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати обставини справи, а судом апеляційної інстанції  не було встановлено, чи було заподіяно вказану шкоду внаслідок самостійних дій державного підприємства, тому  оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд для встановлення відповідних обставин.
 
Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги
Відповідно до п. 4 ст. 1 ст. 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази .
 
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції  було допущено  порушення норм процесуального права, а саме суд не дослідив зібрані у справі докази, тому постанова Апеляційного суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд справи до суду апеляційної інстанції. 
 
Відовідно підлягає скасуванню і додаткова постанова Апеляційного суду Вінницької області від 03 вересня 2018 року щодо розподілу судових витрат.
При новому розгляді справи, суду апеляційної інстанції необхідно встановити:
1.     Чи відповідали дії водія автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_1  ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху та чи знаходилися у причинному зв`язку з виникненням вказаної ДТП.
2.     Чиїми винними діями чи бездіяльністю  було заподіяно шкоду  позивачу:      -  внаслідок самостійних винних дій чи бездіяльності ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», які полягали у не виконанні чи неналежному виконанню ним зобов`язань за договором                 № 19/14 від 19 вересня 2014 року, 
-          чи внаслідок самостійних винних дій чи бездіяльніості Службою  автомобільних доріг у Вінницькій області, які полягали у прийнятті нею станом на момент вчинення від ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» вказаної ділянки автодороги, на якій сталась ДТП, з порушенням ДБН і ДСТУ та відповідно було допущеної її до експлуатації у такому стані, що призвело до вказаного ДТП.
Також суду апеляційної інстанції слід встановити факт належності                     ОСОБА_1 на праві власності автомобіля «Toyota Yaris» д.н.з. НОМЕР_1 .
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

 ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  Служби автомобільних доріг у Вінницькій області задовольнити частково.
 
Постанову Апеляційного суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року та додаткову постанову Апеляційного суду Вінницької області від 03 вересня      2018 року скасувати, а справу направити на новий розгляд  до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                            А.  А. Калараш
 
Судді:                                                                    А. І. Грушицький 
 
                                                                                             І.  В. Литвиненко
                                                                                                         
                                                                                             Є. В. Петров
                                                                                                             
                                                                                              І.  М. Фаловська