П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  0240/3626/18-а 
Головуючий у 1-й інстанції:   Томчук Андрій Валерійович  
Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 
25 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року (прийняту у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач 10.10.2018 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду  в якому просив:
- визнати бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, яка полягає у не перерахунку невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів та не виплаті пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2017, в розмірі якій обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, в розмірах зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення та одноразові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував за останні 24 місяці перед звільненням, та з яких були сплачені та нараховані внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 03.05.2018 № 232 протиправними;
- визнати дії головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, які полягають у поверненні ОСОБА_1 без виконання довідки військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення та одноразові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував за останні 24 місяці перед звільненням, та з яких були сплачені та нараховані внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 03.05.2018 № 232 протиправними;
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області з 07.10.2017 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі якій обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, в розмірах зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення та одноразові види грошового, забезпечення, які ОСОБА_1 отримував за останні 24 місяці перед звільненням, та з яких були сплачені та нараховані внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 03.05.2018 № 232, здійснити виплату суми перерахунку, починаючи з 07.10.2017;
- подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання судовим рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.
Рішенням суду від 12.03.2019 позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неперерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2017 в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі визначеному у довідці військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2018 №232.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо повернення ОСОБА_1 без виконання довідки військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2018 №232 в частині перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2017 в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі визначеному у довідці військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2018 №232.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 07.10.2017  перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2018 №232 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував за останні 24 місяці перед звільненням та з якої  були сплачені та нараховані внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
22.05.2019 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №0240/3626/18-а.
26.08.2020 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 12.03.2019 в порядку визначеному статтею 383 КАС України, в якій останній вказав, що ГУ ПФУ у Вінницькій області не здійснило виплату позивачу суми перерахунку пенсії починаючи з 07.10.2017. Разом з тим, листом від 07.08.2020 відповідач повідомив про здійснення перерахунку пенсії з 07.10.2017. Повідомлено, що доплату за період з 11.04.2019 по 31.05.2019 нараховано та виплачено в червні 2019 року, щодо доплати нарахованої за період з 07.10.2017 по 10.04.2019 відповідач вказав про застосування постанови КМУ від 22.08.2018 №649. 
Зазначену бездіяльність позивач вважає протиправною. Додатково вказав, що про порушення своїх прав позивач дізнається щодня неотримуючи суми перерахованої пенсії. Зазначеного листа позивачеві направлено простим поштовим відправленням 10.08.2020.
Зважаючи на наведене, представник позивача просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Вінницькій області, яка полягає у невиконанні рішення ВОАС від  12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а та застосуванні при виконанні зазначеного рішення порядку визначеного постановою КМУ від 22.08.2018 №649 "Про питання погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду", пункти 1,2 якої були визнані протиправними та нечинними;
- заборонити ГУ ПФУ у Вінницькій області застосовувати порядок затверджений постановою КМУ від 22.08.2018 №649  при виплаті суми перерахунку пенсії нарахованої на виконання рішення ВОАС від  12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а;
- врахувати при прийнятті судового рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 по справі №640/5248/19 та висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 10.03.2020 по справі №160/1088/19.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.09.2020 заяву представника позивача в порядку ст. 383 КАС України по справі №120/3626/18-а - повернуто заявнику.
Підставою для повернення заяви представника позивача поданої в порядку ст. 383 КАС України було те, що заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 12.03.2019 в порядку визначеному статтею 383 КАС України направлена до суду з порушенням строку визначеного частиною четвертою статті 383 КАС України.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що бездіяльність відповідача на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2020 по справі №0240/3626/18-а є триваюча, а тому не можна вважати, що позивачем пропущено строк звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України.
Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 2 ст. 383 КАС України вказано, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Згідно ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій вказаної статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Тобто, визначальним для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із вказаною заявою, є дата, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому граничним строком звернення до суду із такою заявою є останній день завершення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за відповідним рішенням суду.
Зазначені  правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, в свою чергу, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.02.2020 у справі № 640/10843/19, від 28.04.2020 у справі № 611/26/17.
Наслідки невідповідності згаданої заяви вказаним вище вимогам передбачені абзацом 2 ч. 5 ст. 383 КАС України і полягають у прийнятті судом рішення про повернення заяви.
Згідно матеріалів справи позивач 28.07.2020 звертався до Головного управління ПФУ у Вінницький області із заявою щодо виконання рішення суду від 12.03.2019.
На заяву позивача відповідач листом від 07.08.2020 №3243-3204/Ш-02/8-0200/20 повідомив, що виплату доплати суми перерахованої пенсії за період з 07.10.2017 по 10.04.2019 буде здійснено із застосуванням порядку №649, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2018 №649, після виділення коштів з Державного бюджету України.
З наданої копії конверту вбачається, що лист відповідача від 07.08.2020 №3243-3204/Ш-02/8-0200/20 позивачу надійшов 10.08.2020.
При цьому, заяву в порядку ст. 383 КАС України позивач подав до суду через відділення поштового зв`язку 18.08.2020, тобто в межах 10-ти денного терміну з моменту отримання листа відповідача.
Проте, повертаючи вказану заяву позивачу суд першої інстанції виходив з того, що  представник позивача, 02.07.2020  вже звертався до суду із  заявою  про встановлення способу виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а (від 16.06.2020). В обґрунтування якої зазначав, що ГУ ПФУ у Вінницькій області листом від 28.05.2019 №1201/Ш-12 повідомило стягувача стосовно проведення перерахунку його пенсії з 07.10.2017, а сума доплати за період з 01.01.2018 по 10.04.2019 буде виплачена відповідно до порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2018 №649.
Таким чином, суд першої інстанції вважав, що позивач був обізнаний про порушення своїх прав внаслідок невиконання судового рішення від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а та застосування боржником Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2018 №649 ще у липні 2020 року.
Однак, згідно матеріалів справи ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.07.2020 в задоволенні заяви представника позивача про встановлення способу виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 відмовлено.
В подальшому, позивач знову звернувся із заявою від 28.07.2020 до відповідача щодо виконання рішення суду від 12.03.2019.
Дізнавшись із листа відповідача від 07.08.2020, отриманого 10.08.2020, про невиконання рішення суду на момент повторного звернення позивач протягом десяти днів звернувся до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України.
Отже, з наведеного слідує, що позивачем вчинялись дії для з`ясування обставин щодо виконання рішення суду та у зв`язку із його невиконанням позивач звернувся до суду із відповідною заявою в межах десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Вказане свідчить про добросовісне користування позивачем своїми правами з метою повного та належного виконання  рішення суду.
Крім того апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не було враховано, що невиконання рішення суду щодо перерахунку та виплати пенсії суб`єктом владних повноважень є триваючим правопорушенням.
Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним, зокрема,  у постанові від 15.05.2020 у справі  №361/6571/16-а.
Крім того, колегія суддів враховує правову позицію викладену Верховним Судом у постановах, зокрема, від 23.07.2020 у справі № 761/28365/16-а та від 20.10.2020 у справі № 523/4410/17, де зазначено про відсутність строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.
Отже враховуючи, що даному випадку немає строкового обмеження щодо звернення з позовом до суду про перерахунок та виплату пенсії, то суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України з метою виконання судового рішення щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином не дав оцінку вищенаведеним обставинам, внаслідок чого дійшов передчасного та помилкового висновку щодо повернення заяви позивачу у зв`язку з порушенням строку визначеного ч. 4 ст. 383 КАС України.
Оскільки висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України, не відповідають встановленим у справі обставинам, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Частиною 3 ст. 312 КАС України вказано, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року - скасувати.
Справу направити до  Вінницького окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає згідно ст.ст. 325, 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Залімський І. Г.