ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/2393/17
адміністративне провадження № К/9901/3610/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу №826/2393/17
за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Костенка Ігоря Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито     
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Ганечко О.М., суддів: Сорочко Є.О., Коротких А.Ю.),        
у с т а н о в и в :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.           ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Костенка Ігоря Івановича (відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-2), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича щодо не включення ОСОБА_1 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 , яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно гарантованої суми у розмірі 200 000,00 грн.;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича включити майнові вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів;
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити ОСОБА_1 відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
2.          Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк" Хрещатик" було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Оберіг» №1204/2010-18. Того ж дня, позивачем було здійснено внесення готівкових коштів, через касу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк" Хрещатик", на власний депозитний рахунок за договором №1204/2010-18 у розмірі 1 300 000 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку від 04.11.2016 року.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 квітня 2016 року № 436 ПАТ «КБ «Хрещатик» віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато процедуру запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а постановою Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року №46-рш було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року включно.
09 червня 2016 року розпочато виплати гарантованої суми вкладникам, але позивача не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Так, уповноваженою особою Фонду повідомлено, що факт існування відносин за договором банківського вкладу №1204/2010-18 між банком та позивачем жодним чином не підтверджується, оскільки вказаний договір був розірваний з ініціативи вкладника на підставі заяви про видачу готівки №208 від 15 жовтня 2010 року.
Однак, позивачем не було здійснено розірвання вказаного договору та зняття коштів депозитного вкладу, натомість, це сталося внаслідок шахрайських дій колишніх працівників ПАТ «КБ «Хрещатик», які підробили підпис позивача та незаконно заволоділи коштами, що були передані за вищевказаним договором банківського вкладу. 
Таким чином, позивач повинен бути включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Водночас, оскільки вклад позивача значно перевищує суму, що гарантовано виплачується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", то останній відповідно до статті 45 вказаного Закону має право на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів.  
Короткий зміст рішення суду І інстанції 
3.          23 листопада 2017 року Окружний адміністративний суд міста Києва вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенко Ігоря Івановича щодо не включення ОСОБА_1 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправно.
Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 , яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно гарантованої суми у розмірі 200 000, 00 грн.
Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича включити майнові вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Уповноваженою особою не доведено наявність правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позовна вимога стосовно зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича включити майнові вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів також підлягає задоволенню, оскільки Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями щодо внесення пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог та строк щодо звернення з кредиторськими вимогами був пропущений не з вини позивача.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.          18 грудня 2018 року Шостий апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.11.2017 року - скасувати та постановити нову постанову, якою в задоволені позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
6.          Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що висновок експерта від 17.02.2015 року №30/ттд, не може бути взятий до уваги в якості доказу, оскільки доказом у справі в даному випадку можливий лише обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили та яким буде встановлено вину осіб, які причетні до зазначеного злочину. Таким чином, позивач не надав суду доказів того, що він все ще є вкладником ПАТ «КБ «Хрещатик» за Договором банківського вкладу (депозиту) «Оберіг» №1204/2010-18 від 29.09.2010 року, і, що на нього поширюється дія статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що позовна вимога про зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича включити майнові вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів, є похідною, а тому також не підлягає задоволенню.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
7.          04 лютого 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .        
У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року. 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції невірно зроблено переоцінку доказів у справі та неправомірно відхилено докази, які мають істотне значення для вирішення спору у даній справі. 
8.          Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року.  
9.          На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 03 липня 2019 року №891/0/78-19, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценка С.Г., Тацій Л.В.
10.          Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за участю позивача, справу призначено до касаційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 13 жовтня 2020 року.    
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11.          29 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк" Хрещатик" було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Оберіг» №1204/2010-18.
Того ж дня, позивачем було здійснено внесення готівкових коштів, через касу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк" Хрещатик", на власний депозитний рахунок за Договором №1204/2010-18 у розмірі 1 300 000 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку від 04 листопада 2016 року.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року №234 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 року №463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року по 04 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05 квітня 2016 року по 04 травня 2016 року включно.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 квітня 2016 року №560 продовжено строк тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» та повноваження Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка І.І. з 05 травня 2016 року по 04 червня 2016 року включно.
На підставі рішення Правління Національного Банку України від 02 червня 2016 року №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені, зокрема, ст.ст.37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу на два роки з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно.
Уповноваженою особою Фонду заперечувався факт наявності в банку та у Фонду відповідно зобов`язань перед ОСОБА_1 за Договором банківського вкладу «Оберіг» №1204/2010-18, внаслідок чого депозитний рахунок позивача № НОМЕР_1 не було включено до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування.
Листом №3/12013 від 15 грудня 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» повідомила позивача, що факт існування відносин за договором банківського вкладу між банком та ОСОБА_1 жодним чином не підтверджується, оскільки вищевказаний договір був розірваний з ініціативи вкладника на підставі заяви про видачу готівки №280 від 15 жовтня 2010 року.
Позивач зазначає, що ним не було здійснено розірвання вказаного договору та зняття коштів депозитного вкладу, натомість, це сталося внаслідок шахрайських дій колишніх працівників ПАТ «КБ Хрещатик», які підробили його підпис та незаконно заволоділи коштами, що були передані за вищевказаним договором банківського вкладу.
Листом №1862201541/3-12/103-БТ заступник голови правління ПАТ «КБ «Хрещатик» А.Є. Лісняк повідомив позивача, що банком було виявлено зловживання з боку працівників Київського регіонального відділення та подано заяву до правоохоронних органів щодо відкриття кримінального провадження, притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб та відшкодування нанесених збитків.
Відповідно до листа Головного управління Національної поліції в м. Києві від 27 жовтня 2016 року Слідчим управління ГУ МВС України в м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 32014000000000048 за фактом заволодіння грошовими коштами вкладників Київського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» шляхом зловживання службовими особами банку своїм службовим становищем та вчиненням службового підроблення, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190, 191 та 366 КК України.
Згідно висновку експерта від 17 лютого 2015 року №30/ттд, за результатами почеркознавчого дослідження, проведеного в рамках кримінального провадження №32014000000000048, підписи від імені ОСОБА_1 в документах, що були надані на дослідження, а саме: у графі «підпис отримувача___», заяви на видачу готівки №208 від 15.10.2010 року, у графі «підпис вкладника___» заяви від 12.10.2010 року, у графі «підпис платника___», заяви на переказ готівки №11 від 13.02.2014 року, у графі «підпис вкладника__» договору 222D-485695 від 13.02.2014 року, у графі «підпис вкладника__», заяви від 13.02.2014 року, виконано не ОСОБА_1 , а іншими особами.
З урахуванням визнання ПАТ «КБ Хрещатик» фіктивності факту розірвання Договору банківського вкладу (депозиту) «Оберіг» №1204/2010-18 та підтвердження факту причетності працівників банку до незаконного зняття коштів з депозитного рахунку шляхом фальсифікації підпису ОСОБА_1 , позивач вважає, що він має право бути включеним до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та до акцептованого реєстру вимог кредиторів ПАТ «КБ Хрещатик».
ІІІ.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
13.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.   
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За визначенням статті 2 Закону №4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.
У взаємозв`язку з наведеним, слід зазначити, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону № 4452-VI.
Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн.
Отже, Закон № 4452-VI пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, оскільки ним було здійснено розірвання договору банківського вкладу та знято кошти з депозитного рахунку.
При цьому, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що висновок експерта, на який посилається у своїй позовній заяві позивач, не є належним та недопустимим доказом у справі, оскільки обставини, встановлені під час кримінального провадження можуть використовуватися як доказ, у разі, коли у справі постановлено вирок, який набрав законної сили, і лише під час розгляду справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питання чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Як встановлено колегією суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції досудове розслідування в межах кримінального провадження № 32014000000000048 триває.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що висновок експерта від 17 лютого 2015 року №30/ттд, не може бути взятий до уваги в якості доказу, оскільки доказом у справі в даному випадку можливий лише обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили та яким буде встановлено вину осіб, які причетні до зазначеного злочину.
Таким чином, позивач не підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича включити майнові вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною другою статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. 
Згідно із частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
На підставі частини п`ятої статті 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Відповідно до частини другої статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.
За приписами частини першої статті 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.
Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин. 
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - Банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.
Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені пунктом 4 частини першої статті 48 Закону № 4452-VI.
Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у певній черговості. Зокрема, у четвертій черзі задовольняються грошові вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.
Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладеного між банком і фізичною особою договору, уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.
Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. У свою чергу, враховуючи суб`єктний склад правовідносин, даний спір належить до підвідомчості судів загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства. 
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16 та від 22 серпня 2018 року у справі № 809/654/16, від  05 грудня 2018 року у справі  № 813/799/16.
14.          Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.  
15.          Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
16.          За правилами абзацу першого частини першої статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
17.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
18.          З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича включити майнові вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині вимог.  
У решті рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.  
Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі № 826/2393/17 скасувати в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича включити майнові вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а провадження у справі в цій частині закрити.
3. В іншій частині постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі № 826/2393/17 залишити без змін. 
4. Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з позовом щодо зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича включити майнові вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                           С. Г. Стеценко
                                                                                          Л. В. Тацій