[1]
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
30 жовтня 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю  ОСОБА_1 , його захисника Денисенка Є.В., потерпілого ОСОБА_2 та його представника Ясельської С.А., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И Л А:
 
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження в справі стосовно  ОСОБА_1 закрито. 
 
Згідно постанови, 01.12.2018 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Заболотного, 158 в м. Києві, не вибрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки (погодних умов, стану дорожнього покриття, габаритів керованого ним автомобіля), за якої він мав би змогу контролювати рух транспортного засобу, та після створення йому аварійної ситуації водієм автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , невідповідно зреагував на її зміну, здійснивши виїзд на зустрічну смугу руху де відбулося зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та пасажири  автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , малолітні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зазнали тілесних ушкоджень.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2020 року, а провадження в справі стосовно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП, оскільки під час розгляду справи суддя неповно з`ясував фактичні обставини справи, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не дослідив причинно-наслідковий зв`язок виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При цьому зазначає, що згідно висновків проведеної експертизи від 19.05.2020 року за №21708/19-52/3594/20-52/3595/20-35/12893/20-35, яка була призначена постановою суду від 22.02.2019 року, у даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «Форд»  ОСОБА_5 , як при швидкості руху 73,5 км/год так і при допустимій швидкості руху в населених пунктах, не мав технічної можливості уникнути ДТП, оскільки з моменту виникнення небезпеки для свого руху він знаходився в аварійній обстановці. Дії водія ОСОБА_1 з технічної точки зору не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9.»б» ПДР України, однак дана невідповідність не знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Проте, розглядаючи дану справу суддя місцевого суду з формальних підстав визнала даний висновок експертів від 19.05.2020 року недопустимим доказом, пославшись на порушення порядку проведення експертизи, передбаченого Законом України «Про судову експертизу» та Інструкцією «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень».
Також апелянт вказує, що приймаючи рішення про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя в обґрунтування своїх висновків послалась на обставини, які суперечать одна одній та мають взаємовиключне значення, а саме зазначаючи про виключення з обвинувачення порушення ним п.12.3 ПДР України, оскільки він не був об`єктивно спроможний виявити небезпеку у виді транспортного засобу «Рено», який рухаючись йому назустріч, створив аварійну ситуацію, в той же час покладає на нього відповідальність за обов`язок передбачення ситуації наїзду на кригу та застосування гальмування, не враховуючи те, що застосування екстреного гальмування на засніженій дорозі призвело б до ще більш катастрофічних наслідків, оскільки автомобіль водночас став би некерованим. При цьому, суд робить суб`єктивні висновки і не бере до уваги дані експертизи, проведеної відповідними фахівцями та з надуманих підстав відхиляє висновок експертів, який повністю узгоджується з постановою суду 22.02.2019 року в частині поставлених на вирішення експертів питань.
Крім того, на думку апелянта, суд не врахував той факт, що перебуваючи в стані аварійної ситуації, він апріорі мав потрапити у ДТП і з урахуванням даної дорожньої ситуації кількість автомобілів, які могли постраждати внаслідок дій водія автомобіля «Рено» могла бути набагато більшою (що також видно на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи), а його ( ОСОБА_1 ) маневр спочатку дав змогу уникнути одного зіткнення, однак з незалежних від нього причин призвів до іншого зіткнення, який не може бути в причинно-наслідковому зв`язку.
За таких обставин апелянт вважає доцільним призначити у даній справі повторну експертизу, та поставити перед експертами ті ж самі питання, але проведення цієї експертизи доручити іншій експертній установі.
 
08 вересня 2020 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Денисенко Є.В. подав до апеляційного суду клопотання, в якому просив призначити повторну комплексну судову авто-технічну експертизу з метою встановлення обставин, що призвели до виникнення дорожньо-транспортної пригоди.
 
На вказане клопотання потерпілий ОСОБА_2 подав свої заперечення.       
 
Вислухавши пояснення  ОСОБА_1 та його захисника Денисенка Є.В. на підтримку доводів апеляційної скарги; пояснення потерпілого  ОСОБА_2 та його представника Ясельської С.А., які заперечували проти поданої апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції; пояснення іншого учасника ДТП -  ОСОБА_6 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та експерта КНДІСЕ Яценка О.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 та доводи викладені в його апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Проте, цих вимог закону дотримано не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2018 року о 10 год. 10 хв. по вул. Заболотного, 158 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . 
 
До даної пригоди також був причетний водій автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , який під час руху втратив контроль над керуванням вказаним автомобілем, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного напрямку руху (якою рухався автомобіль «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 ), але його транспортний засіб внаслідок ДТП не отримав механічних пошкоджень.
 
За наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди, після проведеної СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві перевірки за фактом цієї ДТП, наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, встановлено не було і стосовно водія  ОСОБА_1 інспектором поліції УПП у м. Києві 22.12.2018 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №304113 за ст. 124 КУпАП, за порушення ним вимог п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.3 ПДР України. 
 
Згідно цього протоколу, 01.12.2018 року о 10 год. 10 хв., в м. Києві по вул. Заболотного, 158 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не вибрав безпечну швидкість руху, при виникненні перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого відбулось зіткнення завтомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
 
За результатами розгляду даного протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , який разом іншими матеріалами надійшов до суду з УПП в м. Києві, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини водія автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 ,ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у порушенні ним вимог правил дорожнього руху, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. 
 
Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя на підставі аналізу досліджених у справі доказів дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_1 пунктів 2.3 «б», 12.1 ПДР України, який не вибрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки (погодних умов, стану дорожнього покриття, габаритів керованого ним автомобіля) при якій він мав би змогу контролювати рух транспортного засобу, і після створення йому аварійної ситуації водієм автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 неправильно зреагував на її зміну та прийняв рішення не гальмувати, а здійснив маневр праворуч, однак внаслідок наїзду на кригу, його автомобіль почало розвертати і він застосував гальмування, однак на цей час вже втратив можливість керування транспортним засобом та здійснив виїзд на смугу зустрічного напрямку руху де відбулося зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 .
 
При цьому, суд виключив з обвинувачення порушення ОСОБА_1 вимог п.12.3 ПДР України, про що зазначено у складеному стосовно нього протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки він об`єктивно не був спроможний виявити небезпеку у виді транспортного засобу «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався йому назустріч, чим створив аварійну ситуацію.
 
З матеріалів справи вбачається, що за фактом даної ДТП стосовно водія автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 також складено протокол про адміністративне правопорушення від 18.12.2018 року серії БД №304106 за ч.4 ст. 122 КУпАП, а саме за порушення ним п.п. 2.3 «б», 11.4, 12.1 ПДР України, що спричинило створення аварійної обстановки для водія автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .
 
За результатами розгляду цього протоколу постановою судді Голосіївського суду м. Києва від 01.02.2019 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, який керуючи автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Заболотного, 158 в м. Києві, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного напрямку руху, чим створив аварійну ситуацію для водія автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який був вимушений різко змінити напрямок руху.
Дана постанова набрала законної сили і не оскаржувалась ОСОБА_6 в апеляційному порядку. 
 
Під час апеляційного розгляду справи 21.10.2020 року ОСОБА_1 та його захисник Денисенко Є.В. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, при цьому ОСОБА_1 пояснив, що 01.12.2018 року о 10 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Заболотного в напрямку Столичного шосе у другій смузі руху. Проїзна частина вул. Заболотного має по дві смуги в кожному напрямку, дорожнє покриття у його смузі руху було мокре, а перша смуга була засніжена. Несподівано автомобіль «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , який в цей час рухався у зустрічному напрямку, виїхав на його смугу руху, приблизно за 20 - 30 м перед його автомобілем. Намагаючись уникнути зіткнення, він змістився праворуч у першу смугу руху з метою об`їхати дану перешкоду, однак оскільки дорожнє покриття на цій смузі було засніжене, його автомобіль почало розвертати, після чого він почав  гальмувати, але це призвело до того, що він втратив можливість керувати автомобілем. Можливо при перестроюванні він наїхав на кригу, внаслідок чого автомобіль став некерованим і його почало розвертати та винесло на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 . Також вказав, що він не застосував екстрене гальмування, оскільки автомобіль «Рено» виїхав на його смугу безпосередньо перед його транспортним засобом, а тому у нього не було можливості загальмувати. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував, що рухався з перевищенням встановленої швидкості руху, однак зазначив, що перевищення було незначним і якщо б автомобіль «Рено» не виїхав перед ним на його смугу руху, дана дорожньо-транспортна пригода не відбулась би. У даній дорожньо-транспортній пригоді вважає винним саме водія автомобіля «Рено» -  ОСОБА_6 , який керуючи транспортним засобом створив йому ( ОСОБА_1 ) аварійну ситуацію, через що він був змушений змінити напрямок руху.
 
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Денисенко Є.В. в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що постановою судді від 22.02.2019 року у даній справі було призначено судову авто - технічну експертизу і за результатами проведення цієї експертизи згідно висновку експертів від 19.05.2020 року в діях водія автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 ,  ОСОБА_1 з технічної точки зору не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що вказана експертиза проведена у відповідності з вимогами чинного законодавства, а висновок експертів узгоджується з постановою суду першої інстанції від 22.02.2019 року в частині поставлених на вирішення експертизи питань, однак суддя з формальних підстав визнала цей висновок експертів недопустимим доказом, пославшись на порушення процедури проведення експертизи.
Також захисник вказав, що дії ОСОБА_1 не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП, оскільки цьому передувала аварійна ситуація, яку спричинив водій автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , виїхавши на смугу руху, по якій рухався ОСОБА_1 , а тому, на переконання захисника, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому наголошував, що водій автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 не викликався і не приймав участь при розгляді даної справи в суді першої інстанції. 
Крім цього, враховуючи, що висновок експертів від 19.05.2020 року за результатами проведеної експертизи визнаний судом першої інстанції недопустимим доказом, захисник просив призначити у даній справі повторну автотехнічну експертизу. 
 
Інший учасник ДТП - водій автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 та його представник Ясельська Н.М. під час апеляційного розгляду 21.10.2020 року заперечували проти поданої апеляційної скарги та посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції просили залишити його без зміни.
Крім того, категорично заперечували проти призначення у справі повторної  автотехнічної експертизи, оскільки з дня, коли відбулась дана ДТП пройшло майже два роки і призначення експертизи призведе лише до затягування розгляду справи.  
Щодо обставин за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода водій ОСОБА_2 пояснив, що 01.12.2018 року о 10 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 , рухався у крайній лівій смузі по вул. Заболотного в напрямку Одеської площі. Під`їжджаючи до АЗС «WОG», яка знаходиться по вул. Заболотного, 158, побачив, що з зустрічної смуги на нього рухається некерований автомобіль «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , після чого він одразу застосував екстрене гальмування та залишився в межах своєї смуги, однак уникнути зіткнення не виявилось можливим. На його думку, створення водієм автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_6 не виправдовує виїзд ОСОБА_1 на смугу зустрічного руху і спричинення даної ДТП, оскільки якби ОСОБА_1 рухався з дозволеною швидкістю та після виявлення перешкоди для руху застосував екстрене гальмування, як того вимагають Правила дорожнього руху України, даного зіткнення не відбулось би.
 
Також, під час апеляційного розгляду справи 30.10.2020 року був допитаний водій автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_6 , який пояснив, що 01.12.2018 року о 10 год. 10 хв., рухаючись по вул. Заболотного в напрямку Одеської площі у крайній лівій смузі, він змістився трохи праворуч, щоб пропустити автомобіль, який рухався позаду нього, однак оскільки дорога була засніженою, його почало заносити і автомобіль став некерованим, після чого його занесло на смугу зустрічного напрямку, де в цей час рухався автомобіль «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_6 не заперечував, що створив аварійну ситуацію для водія вказаного автомобіля. 
       
Апеляційний суд вважає недоцільним призначення у справі повторної автотехнічної експертизи, про що просили ОСОБА_1 та його захисник під час апеляційного розгляду справи, оскільки строки проведення експертизи є досить тривалими, що призведе до затягування розгляду справи. 
Разом з тим, з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи Київським апеляційним судом, згідно з вимогами ч.2 ст. 273 КУпАП, направлено запит до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для виклику в судове засідання експерта даної установи в галузі автотехнічних видів досліджень для дачі об`єктивного висновку у поставлених перед ним питаннях. 
 
Прибувши 30.10.2020 року в судове засідання за викликом апеляційного суду експерт КНДІСЕ - Яценко О.В., ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , переглянувши під час розгляду справи відеозаписи, що містяться в матеріалах справи (а.с. 62, 63), на яких зафіксовано обставини та механізм виникнення даної ДТП, вислухавши пояснення водіїв ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , експерт зазначив, що питання дотримання водієм автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимог ПДР України необхідно розглядати з двох стадій, а саме з моменту виникнення для нього аварійної обстановки та його подальші дії, внаслідок виїзду на його смугу руху автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 .
На першому етапі, тобто в момент виїзду автомобіля «Рено» на зустрічну смугу, якою рухався водій ОСОБА_1 , останній у даній дорожній ситуації не мав технічної можливості уникнути зіткнення з вказаним автомобілем шляхом  застосування екстреного гальмування, навіть якби він рухався з допустимою швидкістю, оскільки автомобіль «Рено» виїхав на його смугу безпосередньо перед автомобілем під керуванням водія ОСОБА_1 та рухався йому назустріч в некерованому стані, а тому останній не міг спрогнозувати траєкторію подальшого руху автомобіля «Рено» та місце його зупинки. 
Другий етап - це момент виникнення для водія ОСОБА_1 небезпеки для руху у виді виїзду на його смугу руху автомобіля «Рено», тобто з цього моменту водій ОСОБА_1 перебував в умовах аварійної ситуації.
Крім цього, експерт вказав, що аварійна обстановка це дорожня ситуація в якій водій не має технічної можливості своїми однобічними діями уникнути дорожньо-транспортної пригоди. Зазначив, що після моменту виїзду автомобіля «Рено» на зустрічну смугу, якою рухався водій ОСОБА_1 , його подальші дії не регламентуються Правилами дорожнього руху України, оскільки у даній дорожній обстановці останній перебував в умовах аварійної ситуації. В контексті вимог ПДР України дії водія ОСОБА_1 не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, так як після виникнення небезпеки для руху, а саме виїзду на його смугу автомобіля «Рено» він, перебуваючи в умовах аварійної ситуації, був вимушений застосувати певні прийоми керування з метою уникнення зіткнення з вказаним автомобілем, які в подальшому призвели до втрати керування транспортним засобом та виїзду на зустрічну смугу руху. 
На переконання експерта, причиною виникнення даної дорожньо - транспортної пригоди став виїзд автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 на зустрічну смугу,якою в цей час рухався автомобіль «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого останній був змушений змінити напрямок руху, що в подальшому призвело до виїзду його автомобіля у некерованому стані на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген».
 
Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП відповідальність за даною нормою настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто за змістом вказаної норми, обов`язковою ознакою для встановлення в діях водія транспортного засобу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є наявність причинного зв`язку між діями особи, а саме порушення нею правил дорожнього рухута наслідків у виді пошкодження транспортних засобів.
 
За змістом положень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у разі виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність у їх діях складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, а в даному випадку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушення правил дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів. Тобто, при розгляді справи суди повинні з`ясувати характер порушень, які допустив кожен з водіїв, а також з`ясувати чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм, їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.     
 
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки такий висновок повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які були дослідженні під час апеляційного розгляду справи, а саме: даними схеми місця ДТП від 01.12.2018 року, на якій зафіксовано місце зіткнення автомобілів та їх взаємне розташування після зіткнення(а.с. 30); письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , а також свідка даної пригоди ОСОБА_7 щодо обставин і механізму виникнення даної ДТП (а.с. 31-33, 35, 37, 43), які повністю узгоджуються між собою та відповідають поясненням водіїв наданим під час апеляційного розгляду справи; даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 18-26); даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №304106 від 18.12.2018 року складеного стосовно водія автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 за ч.4 ст. 122 КУпАП за порушення ним п.п. 2.3 «б», 11.4, 12.1 ПДР України, що спричинило створення аварійної обстановки водію автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с. 2), а також даними постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2019 року за результатами розгляду цього протоколу, якою ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, згідно якої, водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного напрямку руху, чим створив аварійну ситуацію для водія автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , внаслідок чого останній був вимушений різко змінити напрямок руху (а.с. 61) даними зафіксованими на відеозаписах з місця ДТП щодо обставин та механізму зіткнення транспортних засобів (а.с. 62, 63), які були досліджені в судовому засіданні апеляційного суду, а також поясненнями експерта КНДІСЕ Яценка О.В. під час апеляційного розгляду справи, який зазначив, що в контексті вимог ПДР України дії водія ОСОБА_1 не перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, так як після виникнення небезпеки для руху, а саме виїзду на його смугу автомобіля «Рено» він перебував в умовах аварійної ситуації та був вимушений застосувати прийоми керування з метою уникнення зіткнення з вказаним автомобілем, які в подальшому призвели до втрати керування транспортним засобом та виїзду на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Тобто, причиною виникнення даної дорожньо - транспортної пригоди, а саме зіткнення автомобілів «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 та «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 , став виїзд автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 на зустрічну смугу,якою в цей час рухався водій автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , внаслідок чого останній був змушений змінити напрямок руху, що в подальшому призвело до втрати керування транспортним засобом та його виїзду на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 .
 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в діях водія  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, які виразились у порушенні ним п.п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху, які перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, оскільки згідно пояснень експерта КНДІСЕ - Яценко О.В. , що з достатньою повнотою підтверджується іншими наявними в матеріалах справи доказами, дії водія автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди, оскільки у даній дорожній обстановці з моменту виникнення небезпеки для його руху у виді автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , з метою уникнення зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування, не мав технічної можливості уникнути зіткнення з вказаним автомобілем і причиною його подальшого зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3  стало порушення вимог ПДР України іншим водієм -  ОСОБА_6 , який виїхав на смугу руху водія ОСОБА_1 , внаслідок чого останній, перебуваючи в умовах аварійної ситуації, з метою запобігання зіткнення з вказаним автомобілем «Рено» був змушений вжити заходів щодо забезпечення особистої безпеки та змінити напрямок свого руху, що в подальшому призвело до втрати керування транспортним засобом та його виїзду на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 . 
 
За викладеним, постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не може вважатись законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
  
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити. 
 
Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП - скасувати.
На підставі п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає. 

 
                  Суддя 
Київського апеляційного суду                                                               І.М. Сілкова   

Справа №752/965/19; Категорія: ст. 124 КУпАП
Провадження №33/824/2575/2020 
Головуючий у І інстанції - Єсауленко М.В.
Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.