Постанова
Іменем України
24 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 367/3938/17
провадження № 61-18958св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - Державної служби України з надзвичайних ситуацій,
відповідачі: Закрите акціонерне товариство «Укрбудінвест», ОСОБА_1 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2019 року у складі судді Саранюк Л. П. та постанову Київського апеляційного суду від  29 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Ящук Т. І., Немировської О. В., Чобіток А. О.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2017 року Державна служба України з надзвичайних ситуацій звернулася до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Укрбудінвест» (далі - ЗАТ «Укрбудінвест»), ОСОБА_1 , просив визнати право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77,29 кв. м та витребувати її у ОСОБА_1 .
Позов обґрунтований тим, що між Міністерством надзвичайних ситуацій України (далі - МНС України), правонаступником якого є Державна служба України з надзвичайних ситуацій, та ЗАТ «Укрбудінвест» укладений договір № 77 щодо придбання житла. 
МНС України здійснив фінансування житла за договором у сумі 1 651 425,20 грн. ЗАТ «Укрбудінвест» до введення будинку в експлуатацію у 2004 році передало позивачу 8 квартир за адресою: АДРЕСА_1, № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , однак, ЗАТ «Укрбудінвест» зобов`язання належним чином не виконав.
У зв`язку із введенням в експлуатацію будинку за адресою: АДРЕСА_2 , проведенням технічної інвентаризації квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 додатковою угодою від 23 липня 2012 року № 2 до договору у актах приймання-передачі житла від 13 вересня 2004 року № 280, від 24 вересня 2004 року № 281, від 25 жовтня 2004 року № 288 положення щодо характеристик квартир викладено у новій редакції.
На підставі додаткової угоди від 23 липня 2012 року № 2 та акта приймання-передачі від 15 липня 2012 року до договору із 8 вищевказаних квартир за МНС України зареєстровано право власності на 5 квартир за адресою: АДРЕСА_1 НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5, м. Ірпінь ,  на суму 969 050,00 грн.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 3.1.3 договору ЗАТ «Укрбудінвест» зобов`язане здати в експлуатацію та передати за актом приймання-передачі МНС України житло площею 1 247,3 кв. м, у завершеному будівництвом житлового будинку на АДРЕСА_2 . Проте на сьогодні за МНС України не оформлено право власності на 3 квартири, а саме № № НОМЕР_8 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , вартість яких складає 582 245,00 грн.
Право власності МНС України на квартири виникло на підставі договору, яким встановлено, що будівництво здійснено за рахунок інвестицій позивача. Позивач вказує, що оскільки він проінвестував будівництво відповідно до статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», та має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, тобто об`єкти та результати інвестицій є власністю інвестора. У зв`язку з чим наявні підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру за АДРЕСА_7 , загальною площею 77,29 кв. м.
МНС України 30 грудня 2015 року звернулося до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київської області із заявою для проведення державної реєстрації права власності квартиру АДРЕСА_7 . Проте рішенням державного реєстратора Гонтар Н. І. Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київської області (далі - державний реєстратор) від 19 січня 2016 року № 27855189 відмовлено у державній реєстрації прав у зв`язку з тим, що право власності на цю  квартиру вже зареєстровано, а також у зв`язку з тим, що подані документи не відповідають встановленим вимогам.
Згідно із Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру вже зареєстровано за ОСОБА_1 .
Спірна квартира вибула з володіння МНС України з незалежних від нього причин, а саме квартиру було придбано у особи, яка не мала права її відчужувати.
З 30 серпня 2016 року Державна служба України з надзвичайних ситуаційє правонаступником всіх прав та обов`язків МНС України.
Згідно з пунктом 1.1 розділу І договору ЗАТ «Укрбудінвест» будує у 2001-2002 роках, здає в експлуатацію МНС України житло, побудоване та придбане згідно з затвердженою МНС України адресною програмою будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей, а МНС України здійснює фінансування будівництва цього житла шляхом перерахування грошових коштів, передачі векселів або товарно-матеріальних цінностей, відповідно до графіків фінансування.
Згідно з графіком фінансування загальної площі житла до 01 жовтня 2002 року ЗАТ «Укрбудінвест» від МНС України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій підлягає передачі 1 247,3 кв. м на профінансовану суму, а саме: 1 651 425,20 грн.
Державна служба України з надзвичайних ситуацій зазначила, що МНС України здійснило фінансування житла за договором у сумі 1 651 425, 20 грн, однак передано їй лише 455,20 кв. м з 1 247,3 кв. м, а відтак зобов`язання ЗАТ «Укрбудінвест» перед Державною службою України з надзвичайних ситуаційне виконано в частині передачі 792,1 кв. м.
Відповідно до договору від 25 серпня 2005 року № 25-08/05 площа квартири АДРЕСА_7 становить 136,7 кв. м.
Державна служба України з надзвичайних ситуацій профінансувала 100% будівництва квартир загальною площею 1 247,3 кв. м, загальний розмір не переданої площі житла становить 792,1 кв. м, що надає Державній службі України з надзвичайних ситуацій право на три квартири, включно на квартиру АДРЕСА_7 , площею 136,7 кв. м.
Просив суд визнати за Державною службою України з надзвичайних ситуацій право власності на трикімнатну квартиру за АДРЕСА_7 та витребувати її у ОСОБА_1 шляхом передачі Державній службі України з надзвичайних ситуацій.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції                       
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2019 року в позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, право власності на квартиру, яку позивач просив витребувати у ОСОБА_1 не може вважатись набутим ним у власність згідно з договором № 77. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували правомірність набуття у власність саме квартири АДРЕСА_7 позивач не надав.
Крім того, позивач не навів належних та допустимих доказів поважності причин пропуску позовної давності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року рішення Ірпінський міський суд Київської області  від 11 березня 2019 року змінено, виключино з мотивувальної частини рішення посилання на застосування позовної давності. В іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2019 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції дана належна правова оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення у вищевикладеній частині немає. 
Суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції, дійшовши законних та обґрунтованих висновків про безпідставність та недоведеність позовних вимог Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що є підставою для відмови у позові, суд першої інстанції помилково застосував наслідки спливу позовної давності.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, у якій просила судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу.
У листопаді 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників  справи 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.
Суди ухвалили рішення без спростування факту створення спірної квартири саме за кошти Державної служби України з надзвичайних ситуацій.
Визначення рішення суду першої інстанції загальної площі спірної квартири в розмірі 59,41 кв. м є передчасним та не відповідає обставинам справи. Зобов`язання ЗАТ «Укрбудінвест» перед Державною службою України з надзвичайних ситуацій не виконано в частині передачі 792,1 кв. м.
Висновок, що квартира, яку позивач просив витребувати у ОСОБА_1 не може вважатися набутою позивачем у власність згідно з договором, а будь-яких інших доказів, які б підтверджували правомірність набуття у власність саме квартири АДРЕСА_7   позивачем не надано, суперечить частині 5 статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність».
Суд не звернув уваги, що предметом спору в цій справі є визнання права власності у зв`язку з тим, що право Державної служби України з надзвичайних ситуацій є первинним.
Аргументи інших учасників справи
У відзиві від 04 грудня 2019 року на касаційну скаргу, ОСОБА_1 просив залишити її без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки суди встановили всі обставини та ухвалили обгрунтовані рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
Суди встановили, що 25 серпня 2005 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Укрбудінвест» було укладено договір № 25-08/05 на пайову участь у будівництві житлового будинку, відповідно до якого ЗАТ «Укрбудінвест» зобов`язувався передати ОСОБА_1 у власність упорядковану чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_7 , загальна площа квартири складала 124,63 кв. м і могла бути переглянута по закінченні будівництва (дійсна кількість квадратних метрів, що становлять загальну площу).
Згідно з додатковою угодою від 12 вересня 2005 року № 1 до Договору № 25-08/05 ЗАТ «Укрбудінвест» засвідчив, що квартира АДРЕСА_7 належить ОСОБА_1 та повністю ним оплачена за ціною 2 800,00 грн за кв. м, в тому числі ПДВ, згідно з пунктом 2.1. Договору № 25-08/05              (а. с. 109, т. 1).
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 жовтня 2007 року у справі № 2-2266/2007 р. захищено інтереси інвесторів-пайовиків будівництва житлового будинку на АДРЕСА_2 .
Стягнено із ЗАТ «Укрбудінвест» на користь ОСОБА_1 пеню за порушення строків передачі інвестованої квартири в розмірі 58 740,68 грн та стягнено судові витрати в розмірі 647,41 грн; визнано за ОСОБА_1 право користування інвестованою квартирою АДРЕСА_7 ; зобов`язано ЗАТ «Укрбудінвест» виконати умови договору від 25 серпня 2005 року №25-08/05 про пайову участь в будівництві житлового на АДРЕСА_2 , здійснити оздоблення квартири АДРЕСА_7 , виконавши умови додатку від 12 вересня 2005 року № 1 до договору № 25-08/05, передати ОСОБА_1 акт прийняття будинку в експлуатацію, довідку про сплату 100% пайового внеску, акт прийому-передання квартири. Рішення набрало законної сили. 
Після виконання цього рішення суду ОСОБА_1 отримав всі передбачені документи для оформлення права власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 .
Додатковими угодами від 22 квітня 2011 року №1/2011 та від 06 жовтня 2011 року до договору від 25 серпня 2005 року № 5-08/05 врегульовано питання щодо дійсної кількості квадратних метрів, що становлять загальну площу квартири (136.7 кв. м) та кількості кімнат (3).
Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру АДРЕСА_7 ОСОБА_1 отримав на підставі рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 25 жовтня 2011 року № 259 «Про оформлення правовстановлювальної документації на об`єкт нерухомого майна за гр. ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 96-97).
Рішенням від 26 грудня 2000 року № 343/20 Виконавчий комітет Ірпінської міської ради дозволив виконати проект 60-ти квартирного житлового будинку у АДРЕСА_2 .
Рішенням від 21 січня 2002 року № 24/5 Виконавчий комітет Ірпінської міської ради дозволив скоригувати проект 60-квартирного житлового будинку у АДРЕСА_1 на 84-квартирний.
Рішенням Ірпінської міської ради від 12 вересня 2005 року № 1356-39-ІУ у відповідь на клопотання ЗАТ «Укрбудінвест» - лист від 03 серпня 2005 року за № 188, у зв`язку із збільшенням кількості квартир багатоповерхового житлового будинку на АДРЕСА_1 від 84 до 93, дозволено виконати проект додаткового відведення земельної ділянки та виготовити та оформити документацію. Рішенням від 12 червня 2006 року №34/8 Виконавчого комітету Ірпінської міської ради дозволено скоригувати проект 84-квартирного житлового будинку на АДРЕСА_2 на 93-квартирний.
Тобто, на дату 25 жовтня 2004 року кількість квартир в будинку на АДРЕСА_2 не перевищувала 84.
Декларація про готовність об`єкта - багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_2 до експлуатації була зареєстрована відповідачем ЗАТ «Укрінвестбуд» лише 17 червня 2011 року.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Касаційна скарга у цій справі подана у березні 2019 року, тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно із частинами першою та другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відмовивши у позові ЗАТ «Укрбудінвест», суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обгрунтовано виходив із того, що позивач право власності на нерухоме майно у порядку, встановленому статтею 331 ЦК України, не набув, тому він не може звертатися за захистом своїх прав у порядку, згідно зі статтею 392 ЦК України.
Відповідно до статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).
Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.
Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. 
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів (стаття 328 ЦК України).
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 331 ЦК України визначено загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. 
Указаними нормами права визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта до експлуатації.
Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу. 
Відповідна правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України у постановах: від 05 лютого 2014 року у справі № 6-131цс13, від 18 лютого  2015 року у справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15. 
Порядок оформлення права власності на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта до експлуатації врегульовано Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом України «Про інвестиційну діяльність».
Судом встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 жовтня 2007 року у справі № 2-2266/2007 за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Укрбудінвест» про зобов`язання виконати умови договору, визнано за ОСОБА_1 право користування інвестованою квартирою АДРЕСА_7 ; зобов`язано ЗАТ «Укрбудінвест» виконати умови договору.
Після виконання ЗАТ «Укрбудінвест» рішення суду, Ірпінською міською радою Київської області вирішено питання оформлення правовстановлюючих документів за ОСОБА_1 .
Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З матеріалів справи випливає, що відповідно до пункту 1.2 договорупро придбання житла від 09 листопада 2001 року під «житлом» у договорі розуміється завершений будівництвом житловий будинок у АДРЕСА_2 , (І секція). Згідно з пунктом 1.2  договору на пайову участь у будівництві житлового будинку від 22 серпня 2005 року № 25-08/05  протягом 30 днів після закінчення будівництва будинку і здачі його в експлуатацію замовник зобов`язується передати дольовику у власність упорядковану чотирьохкімнатку квартиру АДРЕСА_1 на 9-му поверсі ІІІ секції у вищезгаданому будинку загальною площею 124,63 кв. м за актом приймання-передачі квартири.
Доводи касаційної скарги про те, що саме позивачем проінвестовано будівництво спірної квартири, а тому у нього виникло право власності на спірний об`єкт нерухомості, необґрунтовані.
Станом на 25 жовтня 2004 року (дата складення акта приймання-передачі житла № 288) квартира АДРЕСА_7 , площею 136,7 кв. м, зазначена у свідоцтві про право власності від 31 жовтня 2011 року, ще не була збудована, будинок на час складання акта не введений в експлуатацію.
Внаслідок ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, проведеної у квітні 2007 року Державною аудиторською службою України, встановлено, що до внесених у 2001 році інвестицій на суму 534 000,00 грн у 2004 році МНС України додатково сплатило підряднику - ЗАТ «Укрбудінвест» 1 100 000,00 грн за житло на АДРЕСА_2 . У вересні-грудні 2004 року Перший заступник Міністра МНС України Косолапов А. Г. підписав акти про прийому 8 квартир за цією адресою площею 722,39 кв. м на суму 1 600 000,00 грн. Фактично на час перевірки будинок в експлуатацію не введений, проте за бухгалтерським обліком МНС України суму списано на видатки. МНС України не застосувало до ЗАТ «Укрбудінвест» штрафні санкції за несвоєчасне виконання договору.
Переліку об`єктів будівництва житла ЗАТ «Укрбудінвест» для військовослужбовців МНС України та членів їх сімей за рахунок інвестицій на 2001-2002 pоки, зазначено об`єкт будівництва - 15 квартир у п`яти поверховому цегляному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , (т. 1, а. с. 13-14). 
Однак квартира, що належить ОСОБА_1 знаходиться на дев`ятому поверсі ІІІ секції зазначеного будинку, незаконність набуття права власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва від 31 жовтня 2011 року суди не встановили.
Таким чином, встановивши, що позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно, тобто право власності на спірне нерухоме майно у нього в установленому законом порядку не виникло, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми статей 331, 392 ЦК України та дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог про витребування майна і визнання права власності за позивачем на об`єкт інвестування.
Також апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що відмовити у задоволенні позову через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише у тому разі, коли позов є обґрунтованим. 
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, зводяться до власного тлумачення норм матеріального права та необхідності переоцінки доказів у справі, а встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподіл  судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій залишити без задоволення.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від  29 серпня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                  А. С. Олійник
  
                                                                                                                             С. О. Погрібний
 
                                                                                                                              В. В. Яремко