ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року	                        Львів	Справа № 300/954/20 пров. № А/857/8928/20 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду справи № 300/954/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання до вчинення дій, 

                                                  В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» (далі – ТзОВ «Станіславська бізнес група», Товариство) звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із позовом та просило: 
- визнати протиправними і скасувати рішення відповідача за №№ 1466801/42027351, 1466796/42027351, 1466790/42027351 від 25.02.2020 про відмову у реєстрації податкових накладних № 16 від 28.10.2019, № 1 від 01.11.2019, № 2 від 01.11.2019 і зареєструвати ці накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних датами їх подання;
- скасувати рішення комісії Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДПС в Івано-Франківській області) про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 25.02.2020 № 26138 та зобов?язати ГУ ДПС в Івано-Франківській області виключити ТзОВ «Станіславська бізнес група» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. 

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року апеляційну скаргу ТзОВ «Станіславська бізнес група» задоволено частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року в адміністративній справі № 300/954/20 скасовано. 
Позов ТзОВ «Станіславська бізнес група» задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області за №№ 1466801/42027351, 1466796/42027351, 1466790/42027351 від 25.02.2020 про відмову у реєстрації податкових накладних за № 16 від 28.10.2019, №1 від 01.11.2019, № 2 від 01.11.2019.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх подання, а саме: № 16 від 28.10.2019 - 15.11.2019; № 1 від 01.11.2019 - 28.11.2019; № 2 від 01.11.2019 - 28.11.2019.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

02 жовтня 2020 року (здана на пошту 29 вересня 2020 року) на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від ТзОВ «Станіславська бізнес група» про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, понесених під час розгляду справи 300/954/20, в якій просило стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів понесені судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів при вирішенні цього питання зазначає таке. 

Згідно із пунктом третім частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У силу вимог частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що при поданні позову ТзОВ «Станіславська бізнес група» сплачено 8408 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 37 від 06.05.2020. При поданні апеляційної скарги позивачем сплачено 12 612 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 52 від 15.07.2020.

Враховуючи, що згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року позов ТзОВ «Станіславська бізнес група» задоволено частково, колегія суддів вважає за необхідне відшкодувати позивачу судовий збір пропорційно до задоволених вимог, а саме: 15 765 грн (6306+ 9459 = 15 765 (8408 х 3 : 4 = 6306 грн; 12612 х 3 : 4 = 9459)) за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, у рівних для них частинах, тобто стягнути з кожного з них по 7882 грн 50 коп. (15 765 :2 = 7882,5).

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що про здійснення відшкодування попередніх витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено в позові, а заява про відшкодування витрат із доказами їх понесення була подана 26.05.2020.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Бакуном А.Ю. був укладений договір про надання правничої допомоги № С/20-03 від 03.03.2020. 
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав такі докази: копію додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 03.03.2020; Акт № 2 здачі-приймання наданих послуг від 05.05.2020; Акт № 3 здачі-приймання наданих послуг від 15.07.2020; платіжне доручення № 95 від 25.09.2020 на суму 7500 грн; платіжне доручення від 25.09.2020 №96 на суму 13500 грн.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що про дату, час та місце розгляду заяви про розподіл витрат на правничу допомогу відповідачів було належним чином повідомлено.
Проте, відповідачі клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, не подавали.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, враховуючи, що правова позиція по аналогічним справа є давно визначеною і сталою, зокрема і в Верховному Суді, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір витрат зазначений позивачем не є пропорційний, як і час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Отже, понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 6000 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, у рівних для них частинах, тобто необхідно стягнути з кожного з них по 3000 грн.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняття додаткового судового рішення та часткового задоволення заяви позивача.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 310, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду справи № 300/954/20 задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову в адміністративній справі № 300/954/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська бізнес група» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання до вчинення дій.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Гелікон» (ЄДРПОУ 42027351, вул. Тролейбусна, 18/9, м. Івано-Франківськ, 76005) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (ЄДРПОУ 43142559, вул.Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) 3000 (три тисячі) грн судових витрат на правову допомогу, а також 7882 (сім тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн 50 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Гелікон» (ЄДРПОУ 42027351, вул. Тролейбусна, 18/9, м. Івано-Франківськ, 76005) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (ЄДРПОУ 43005393, Львівська площа, 8, м. Київ, 43010) 3000 (три тисячі) грн судових витрат на правову допомогу, а також 7882 (сім тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн 50 коп. сплаченого судового збору.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Додаткова постанова складена у повному обсязі 04 грудня 2020 року.