ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8000/20 Справа № 207/1418/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юрченко І. М. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 53 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Деркач Н.М., Куценко Т.Р.
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “Агробізнес-Дніпро” нарахованої, але невиплаченої заробітної плати,-
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “Агробізнес-Дніпро” нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. В заяві заявник просив видати судовий наказ, яким стягнути з боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес-Дніпро» нараховану, але невиплачену працівникові у встановлений строк, суму заробітної плати у розмірі 961904,76 грн. 
Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес-Дніпро» нарахованої, але невиплаченої працівникові у встановлений строк, суми заробітної плати відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості, нарахованої з 2016-2020 р.р., тобто поза межами строку позовної давності, встановленої законом для такої вимоги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ґрунтується на недоведених та не повно з`ясованих обставинах, які суд безпідставно визнав встановленими, висновки суду не відповідають матеріалам справи, а тому таке судове рішення підлягає скасуванню.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Так, судом встановлено, що заявником заявлена вимога про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес-Дніпро», яка утворилась за період з 2016-2020 роки в розмірі 961904,76 грн. 
Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості, нарахованої з 2016-2020 р.р., тобто поза межами строку позовної давності, встановленої законом для такої вимоги. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Згідно положення п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Разом з цим, відповідно до ч. 5 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом, для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.
Відповідно до положень ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення – в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. 
Частина 2 статті 233 КЗпП України передбачає, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право без обмеження будь-яким строком звернутися до суду саме з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, з посиланням на ч. 2 ст. 233 КзпП України, вказує, що відносно заявлених позовних вимог про стягнення з Боржника нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати строк позовної давності законом не встановлений, і водночас, приходить до висновку, з посиланням на ч. 5 ст. 165 ЦПК України, про відсутність правових підстав у видачі судового наказу про стягнення заборгованості по нарахованій, але невиплаченої заробітної платі, оскільки заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності, встановленої для такої вимоги, колегія суддів не може прийняти до уваги оскільки щодо подання заяви про видачу судового наказу встановлений строк для видачі судового наказу.
Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А : 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді Н.М. Деркач
Т.Р. Куценко