П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/5426/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В.  
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
09 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Капустинського М.М.  Ватаманюка Р.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Охримчук  М.Б.,
позивача, представника третьої особи: Щетиніна Сергія Михайловича, 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року  (19:25 м.Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської територіальної виборчої комісії Вінницького району  Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Вінницька обласна громадська організація "Ми разом" про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування постанов, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
04.10.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької міської територіальної виборчої комісії Вінницького району Вінницької області (з урахуванням уточнених позовних вимог від 05.10.2020) про визнання такими, що підпадають під ознаки встановлені пунктом 4.4 Рішення Конституційного Суду України від 05.10.2005 за №6-рп 2005 наступні Закони України:
- №2952-VI від 01.02.2011, ВВР, 2011, №10, ст. 68;
- №586-VIІ від 19.09.2013, ВВР, 2014, №11, ст. 142;
- №742-VIІ від 21.02.2014, ВВР, 2014, №11, ст. 143;
- №1401-VIІІ від 02.06.2016, ВВР, 2016, №28, ст. 532;
- №2680- VIІІ від 07.02.2019, ВВР, 2019, №9, ст. 50;
- №27-ІХ, від 03.09.2019, ВВР, 2019, №38, ст. 160;
Також, позивач просив:
- визнати неправомірними та незаконними дії та бездіяльність Вінницької міської територіальної виборчої комісії Вінницького району Вінницької області щодо не дотримання принципу верховенства права, а також не застосування при організації та проведення місцевих виборів 2020 року на території міста Вінниці, при прийняті постанов № 64 та № 65 від 29.09.2020 норм прямої дії Конституції України (254к/96-ВР) введеної в дію спеціальним Законом України від 28.06.1996 № 254/96-ВР та доведеної до відома населення у порядку, встановленому законом шляхом їх опублікування у офіційних друкованих виданнях "Голос України" 13.07.1996 та "Відомості Верховної Ради України" від 23.07.1096, № 30, стаття 142;
- визнати неправомірними та незаконними дії та бездіяльність Вінницької міської територіальної виборчої комісії Вінницького району Вінницької області щодо застосування при організації та проведенні місцевих виборів 2020 року на території міста Вінниці, при прийнятті постанов № 64 та № 65 від 29.09.2020 норм Виборчого кодексу України, які суперечать основам, засадам та принципам проведення виборів в Україні встановленими 71 статтею Конституції України (254к/96-ВР);
- визнати незаконними та скасувати постанови Вінницької міської територіальної виборчої комісії Вінницького району Вінницької області від 29.09.2020 про відмову ОСОБА_1 в реєстрації кандидатом на посаду Вінницького міського голови на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року та №65 про відмову ОСОБА_1 в реєстрації кандидатом на посаду депутата Вінницької міської ради у третьому територіальному виборчому окрузі на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року;
- зобов`язати Вінницьку міську територіальну виборчу комісію Вінницького району Вінницької області зареєструвати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпартійного, кандидатом на посаду Вінницького міського голови на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року та кандидатом на посаду депутата Вінницької міської ради у третьому територіальному виборчому окрузі на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року;
- зобов`язати Вінницьку міську територіальну виборчу комісію Вінницького району Вінницької області при організації та проведені виборів на території міста Вінниці керуватись принципом верховенства права та застосовувати у своїй діяльності Конституцію України (254к/96-ВР) введену в дію спеціальним Законом України від 28.06.1996 №254/96-ВР та доведену до відома населення у порядку, встановленому законом шляхом їх опублікування у офіційних друкованих виданнях "Голос України" 13.07.1996 та "Відомості Верховної Ради України" від 23.07.1096, №30, стаття 142.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.10.2020 (19:25) в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в межах даної адміністративної справи визнати незаконним та скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повній мірі.
Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального, процесуального та міжнародного права, а також суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та не врахував доводи на які покладався позивач.
На думку апелянта, порушення судом першої інстанції норм матеріального права полягають у тому, що суд порушив встановлений нормами статей 8, 19, 68, 71 та ч.3 ст.150 Конституції України (254к/96-ВР) принцип верховенства права та вдався до невиконання низки рішень КСУ, що є кримінально карним порушенням.
Порушення норм процесуального права (на думку апелянта) полягають в тому, що судом першої інстанції застосовано норми, які не відповідають офіційній Конституції України (254к/96-ВР), а також підпадають під ознаки встановлені п.4.4 Рішення КСУ 6-рп/2005 від 05.10.2005.
Також, апелянт зазначав, що суд першої інстанції проігнорував наведені ним в позовній заяві факти надзвичайної суспільно-політичної ваги та не надав їм правової оцінки в супереч вимогам приписів ст.244-246 КАС України.
Разом з тим, 09.10.2020 о 09:55 на адресу суду надійшли (одним документом): додаткові пояснення до апеляційної скарги, відповідь на заперечення відповідача по справі та заява про постановлення окремої ухвали.
В даному документі позивач просить розглядати апеляційну скаргу від 08.10.2020 керуючись виключно нормами прямої дії офіційної Конституції України (254к/96-ВР), беручи до уваги та застосовуючи норми КАС України, Виборчого кодексу та інших законодавчих і нормативних актів лише у тих її частинах, які не суперечать і відповідають нормам офіційної Конституції України (254к/96-ВР).
Також, позивач просить задовольнити вимоги апеляційної скарги від 08.10.2020 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.10.2020 у адміністративній справі №120/5426/20-а у повному обсязі.
Постановити окрему ухвалу по фактам порушення суддями Вінницького окружного адміністративного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4  присяги судді, принципу верховенства права, а також по факту вчинення правопорушення, які виразились у невиконанні Рішень Конституційного Суду України та вчиненні дій, що легалізують акти узурпації державними органами та посадовими особами народного суверенітету та виключного права Українського народу встановлювати та змінювати конституційний лад в Україні. Окрему ухвалу направити Генеральному прокурору України та Голові Служби безпеки України для відповідного реагування.
Постановити окрему ухвалу по фактам порушення Вінницькою міською виборчою комісією Вінницького району принципу верховенства права, а також по факту вчинення правопорушення, які виразились у невиконанні Рішень Конституційного Суду України та вчинені дій, що легалізують акти узурпації державними органами та посадовими особами народного суверенітету та виключного права Українського народу встановлювати та змінювати конституційний лад в Україні. Окрему ухвалу направити прокурору м. Вінниці та Вінницького району для відповідного реагування. 
Своїм правом на надання відзиву відповідач не скористався та в передбачений термін, згідно ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2020 в межах даної справи, не подав.
В судовому засіданні позивач, представник третьої особи доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції – скасувати.
Разом з тим, в судовому засіданні 09.10.2020, позивачем заявлено усне клопотання про розгляд справу усім складом Сьомого апеляційного адміністративного суду (суддівським корпусом).
Розглянувши на місці дане клопотання, колегія суддів прийшла до висновку про його відмову, з огляду на наступне.
Згідно з ч.3 ст.33 КАС України перегляд судових рішень в адміністративних справах в апеляційному порядку здійснюється колегією у складі трьох суддів.
Перегляд судових рішень в адміністративних справах у касаційному порядку здійснюється колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів (п.4 ст.33 КАС України).
Відповідно до ч.12 ст.33 КАС України питання про розгляд справи колегією у складі більше трьох суддів вирішується, враховуючи категорію і складність справи, колегією суддів, визначеною в порядку, встановленому частиною другою статті 31 цього Кодексу, до початку розгляду справи, про що постановляється відповідна ухвала.
Згідно з ч.2 ст.31 КАС України справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою суддя-доповідач.
Відповідно до ч.1 ст.31 КАС України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.
Як передбачено ч.2,3 ст.18 КАС України позовні та інші заяви, скарги та інші визначені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.
Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2020 20:39:43 та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2020 9:23:15, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Драчук Т. О., судді - Капустинський М.М. (замінений у зв`язку з перебуванням судді Полотнянко Ю.П. починаючи з 09.10.2020 на лікарняному), Ватаманюк Р.В.
Тобто, в даній адміністративній справі, з урахуванням вказаних норм, перегляд судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції  здійснюється колегією у складі трьох суддів. А тому, клопотання позивача не підлягає задоволенню.
Відповідач та (або) його належний представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Разом з тим, на адресу суду 09.10.2020 надійшов лист-клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Колегія суддів вважає, що дане клопотання підлягає залишенню без розгляду оскільки, у відповідності до абз.1 ст.5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ст.7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Відповідно до ст.12 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.
Отже, обов`язковою умовою для чинності електронного документу являється його підписання електронним-цифровим підписом.
Згідно з довідкою відділу надання інформаційних послуг, руху адміністративних справ та діловодства Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2020 клопотання представника відповідача не містить електронно-цифровий підпис.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представника відповідача в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши, суддю-доповідача, позивача, який одночасно є представником третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, 24.09.2020 позивач подав до Вінницької МТВК заяву про самовисування кандидатом на посаду депутата Вінницької міської ради у третьому територіальному виборчому окрузі на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року, а також заяву про самовисування кандидатом на посаду Вінницького міського голови на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року.
До кожної із заяв позивачем додано наступні документи:
- автобіографія кандидата на 1 арк. та на електронному носії;
- передвиборча програма кандидата на 1 арк. та на електронному носії;
- одна фотографія кандидата розміром 4 x 6 см на 1 арк. та на електронному носії;
- копії першої та другої сторінок паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки на 1 арк.
Також, судом з отриманих від сторін пояснень встановлено, що 29.09.2020 ОСОБА_1 запрошено на засідання Вінницької МТВК для розгляду питання щодо його реєстрації на виборчі посади.
Як самостійно зазначає позивач у позовній заяві, під час розгляду Вінницькою МТВК поданих позивачем заяв від 24.09.2020, він отримав можливість пояснити свою правову позицію. Також, в судовому засіданні позивач підтвердив, що відповідач запропонував йому надати документи про внесення грошової застави відповідно до ст.ст. 224 та 225 ВК України. Однак, відповідні документи позивач на розгляд Вінницької МТВК не надав.
За наслідками розгляду поданих позивачем документів, заслухавши надані позивачем пояснення, Вінницькою МТВК постановою від 29.09.2020 за №64 відмовила ОСОБА_1 в реєстрації його кандидатом на посаду Вінницького міського голови на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року, у зв`язку з відсутністю частини документів, передбачених Виборчим кодексом України для реєстрації особи на посаду міського голови, а саме: не надання документу, що підтверджує внесення грошової застави відповідно до ст.ст. 224 та 225 ВК України.
Крім того, постановою від 29.09.2020 за №65 Вінницькою МТВК відмовлено ОСОБА_1 в реєстрації його кандидатом на посаду депутата Вінницької міської ради у третьому територіальному виборчому окрузі на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням загального порядку висування кандидата у депутати Вінницької міської ради, а саме: заява ОСОБА_1 подана в порядку самовисування, що суперечить ч.2 ст.216 ВК України.
Позивач вважає неправомірними та незаконними дії та бездіяльність Вінницької МТВК щодо недотримання принципу верховенства права, а також не застосування при організації та проведення місцевих виборів 2020 року на території Вінницької області, при прийнятті оскаржуваних постанов норм прямої дії Конституції України (254к/96-ВР) та застосування норм Виборчого кодексу України, які суперечать основам, засадам та принципам проведення виборів в Україні встановленими 71 статтею Конституції України (254к/96-ВР), а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з наступного.
Щодо позовних вимог в частині визнання такими, що підпадають під ознаки встановлені пунктом 4.4 Рішення Конституційного Суду України від 05.10.2005 за №6-рп 2005 вищенаведені Закони України, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до положень КАС України, в межах розгляду адміністративної справи суди не наділені повноваженнями приймати рішення у визначений позивачем спосіб, а саме шляхом визнання такими, що підпадають під ознаки встановлені пунктом 4.4 Рішення Конституційного Суду України від 05.10.2005 за №6-рп 2005 вищенаведених Законів України, а тому, позовні вимоги в цій частині не відповідають повноваженням суду за результатами вирішення адміністративної справи і не підлягають задоволенню у зазначений позивачем спосіб. Крім того, задоволення зазначеної позовної вимоги в інший спосіб, визначений ст. 245 КАС України є неможливим, адже аналіз прийнятих Верховною Радою України Законів на їх відповідність прийнятим Конституційним судом України рішенням не належить до компетенції окружних адміністративних судів. Таким чином, надання судом оцінки доводам позивача в частині задоволення цієї позовної вимоги буде суперечити ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині визначення "суд встановлений законом".
В частині прийняття оскаржуваних постанов від 29.09.2020 за №64 щодо відмови ОСОБА_1 в реєстрації його кандидатом на посаду Вінницького міського голови на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року та постанови від 29.09.2020 за №65 щодо відмови ОСОБА_1 в реєстрації його кандидатом на посаду депутата Вінницької міської ради у третьому територіальному виборчому окрузі на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року, суд першої інстанції зазначив наступне.
Однією із обов`язкових умов реєстрації кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови є подання таким кандидатом документу про внесення організацією партії або кандидатом грошової застави відповідно до статті 225 ВК України.
Як слідує із матеріалів справи та не заперечувалось позивачем в судовому засіданні, разом із заявами від 24.09.2020 позивачем не було додано доказів внесення відповідним суб`єктом виборчого процесу платежу у безготівковій формі на спеціальний рахунок Вінницької МТВК грошової застави з розрахунку чотирьох мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день початку виборчого процесу, як кандидатом в депутати Вінницької міської ради (територіальної громади з кількістю виборців 10 тисяч і більше), а також внесення ним грошової застави в розмірі мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому на день початку виборчого процесу, як кандидатом на посаду Вінницького міського голови. 
Аналогічні за змістом умови щодо необхідності надання документу про внесення грошової застави відповідно до статті 225 ВК України, також передбачені положеннями ст. 222 ВК України для реєстрації кандидатів у депутати, в тому числі і сільських рад (територіальних громад з кількістю виборців 10 і більше тисяч).
Відповідно до ч.3 ст.230 ВК України, до відома позивача Вінницькою МТВК доведено про виявлення вищенаведених недоліків та запрошено на засідання комісії для надання можливості суб`єкту подання документів усунути виявлені недоліки або надати власні пояснення з приводу виявлених недоліків.
В судовому засіданні (суду першої інстанції) позивач пояснив, що наміру усувати виявлені відповідачем недоліки він не мав та не має, оскільки не бажає в подальшому приймати участь у виборчому процесі. Також зазначив, що подання 24.09.2020 до Вінницької МТВК заяв про самовисування зумовлено його прагненням звернути увагу виборчої комісії на помилкове застосування у своїй діяльності Конституції України (254к/96-ВР) в редакції, що є відмінною від введеної в дію спеціальним Законом України від 28.06.1996 №254/96-ВР та доведеної до відома населення у порядку, встановленому законом шляхом їх опублікування у офіційних друкованих виданнях "Голос України" 13.07.1996 та "Відомості Верховної Ради України" від 23.07.1096, №30, стаття 142, та як наслідок помилкове застосування Виборчого кодексу України.
Тобто, станом на час розгляду справи в суді позивачем до Вінницької МТВК не надано доказів внесення на спеціальний рахунок Вінницької МТВК грошової застави як кандидатом в депутати та кандидатом на посаду Вінницького міського голови, а також документів, обов`язок надання яких визначено п.п. 1-4, 6 ч. 1 ст. 222 ВК України. Відповідна обставина позивачем в судовому засіданні суду першої інстанції не заперечувалась.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що не убачає суперечностей між положеннями Конституції України та Виборчого кодексу України щодо умов та способу реалізації пасивного виборчого права. А тому, відповідні докази в розумінні ч.3 ст.230 ВК України вважаються відсутніми.
Також, суд першої інстанції зазначив, що можливість реєстрації територіальною виборчою комісією особи, яка висувається в кандидати у депутати міської ради (територіальної громади з кількістю виборців 10 тисяч і більше) саме шляхом самовисування, положеннями ВК України взагалі не передбачена.
На підставі вказаного, а саме враховуючи відсутність доказів внесення ОСОБА_1 грошової застави відповідно до статті 225 ВК України, надання яких є однією із умов реєстрації кандидатів на посаду сільського голови, а також беручи до уваги ту обставину, що положення ВК України взагалі не передбачають можливість висування кандидатів в депутати міської ради (територіальної громади з кількістю виборців 10 тисяч і більше) шляхом самовисування, суд першої інстанції дійшов висновку, що Вінницька МТВК цілком обґрунтовано прийнято постанову від 29.09.2020 №64 про відмову ОСОБА_1 в реєстрації його кандидатом на посаду Вінницького міського голови на перших місцевих виборах 25.10.2020, а також постанову від 29.09.2020 №65 про відмову ОСОБА_1 в реєстрації його кандидатом на посаду депутата Вінницької міської ради у третьому територіальному виборчому окрузі на місцевих виборах 25.10.2020.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо визнання незаконними та скасування постанов Вінницької МТВК від 29.09.2020 за №64 та №65 задоволенню не підлягають.
На підставі наведеного, суд першої інстанції також вказав, що не підлягають задоволенню також вимоги позивача щодо зобов`язання Вінницьку МТВК зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом на посаду Вінницького міського голови на перших місцевих виборах 25.10.2020 та кандидатом на посаду депутата Вінницької міської ради у третьому територіальному виборчому окрузі на місцевих виборах 25.10.2020, адже вони є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування постанов від 29.09.2020 за №64 та №65.
Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними та незаконними дії та бездіяльність Вінницької МТВК щодо не дотримання принципу верховенства права, а також не застосування при організації та проведенні місцевих виборів 2020 року на території міста Вінниці, при прийнятті постанов № 64 та № 65 від 29.09.2020 норм прямої дії Конституції України (254к/96-ВР) введеної в дію спеціальним Законом України від 28.06.1996 № 254/96-ВР та доведеної до відома населення у порядку, встановленому законом шляхом їх опублікування у офіційних друкованих виданнях "Голос України" 13.07.1996 року та "Відомості Верховної Ради України" від 23.07.1096 року, № 30, стаття 142 та зобов`язання відповідача застосувати відповідну редакції Конституції України при організації та проведенні виборів, суд першої інстанції зазначив наступне.
З позовної заяви (в межах даної справи) неможливо встановити, які саме положення Конституції України в редакції від 28.06.1996, мали б бути застосовані Вінницькою МТВК, враховуючи, що жодних посилань на норми Конституції України оскаржувані постанови №64 та №65 від 29.09.2020 не містять.
Позивачем не наведено жодних обставин, а також не надано жодних доказів на підтвердження порушення Вінницькою МТВК його прав, свобод чи/або інтересів, які були закріплені Конституцією України в редакції від 28.06.1996, однак, не містяться в положеннях Конституції України в редакції від 01.01.2020.
Крім того, у позовній заяві позивач також не вказує у чому саме полягає невідповідність положень Конституції України в редакції від 28.06.1996 та положень Конституції України в редакції від 01.01.2020.
Також, суд першої інстанції вказав, що положення ст. 71 Конституції України в редакції від 28.06.1996, які передбачають, що вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування, на сьогоднішній день залишились незмінними, адже ст. 71 Конституції України в редакції від 01.01.2020 має ідентичній зміст.
В свою чергу, станом на дату прийняття оскаржуваних у даній справі постанов, так і станом на дату розгляду даної адміністративної справи, положення Виборчого кодексу України є чинними та у встановленому законом порядку неконституційними не визнавались, а тому підстави для їх не застосування до спірних правовідносин, на переконання суду, відсутні.
З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Положеннями ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст.38 Конституції України закріплено право громадян брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.69 Конституції України народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії.
Згідно з ст.71 Конституції України вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення.
Як передбачено п.20 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються організація і порядок проведення виборів і референдумів.
В свою чергу, спеціальним законом, який відповідно до Конституції України визначає гарантії права громадян на участь у виборах, регулює підготовку та проведення виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, сільських, селищних, міських, районних у містах рад, сільських, селищних, міських голів, є Виборчий кодекс України.
Постановою Верховної Ради України від 15 липня 2020 року № 795-IX "Про призначення чергових місцевих виборів у 2020 році" призначено чергові вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів (крім визначених пунктами 2 і 3 цієї Постанови) на неділю, 25 жовтня 2020 року.
Згідно з ч.2 ст.6 Виборчого кодексу України основні виборчі права громадян України включають: 1) право вільно обирати (право голосу на виборах); 2) право бути обраним.
Відповідно до ст.20 Виборчого кодексу України виборчий процес – це здійснення протягом встановленого цим Кодексом періоду часу суб`єктами, визначеними статтею 22 цього Кодексу, виборчих процедур, пов`язаних із підготовкою і проведенням відповідних виборів, встановленням та офіційним оголошенням (офіційним оприлюдненням) їх результатів.
Згідно з ч.1 ст.21 Виборчого кодексу України виборчий процес кожних виборів, передбачених цим Кодексом, здійснюється на засадах: 1) гарантії реалізації виборчих прав громадян, визначених Конституцією України та цим Кодексом; 2) дотримання основних принципів виборчого права, визначених Конституцією України та цим Кодексом 3) законності та заборони протиправного втручання будь-кого у виборчий процес 4) політичного плюралізму та багатопартійності 5) публічності і відкритості виборчого процесу, усіх його процедур з урахуванням обмежень, встановлених законом, належного інформування виборців та інших суб`єктів виборчого процесу 6) свободи передвиборної агітації, рівного доступу всіх кандидатів і суб`єктів їх висування на відповідних виборах до засобів масової інформації незалежно від їх форми власності, крім засобів масової інформації, засновниками яких є партії (організації партій) 7) неупередженості органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, закладів, установ і організацій, їх керівників, інших посадових і службових осіб до кандидатів, партій.
Відповідно до ч.1 ст.22 Виборчого кодексу України суб`єктом виборчого процесу відповідних виборів є: 1) виборець, який має право голосу на відповідних виборах; 2) виборча комісія, уповноважена здійснювати підготовку і проведення відповідних виборів; 3) партія (організація партії), яка висунула кандидатів на відповідних виборах; 4) кандидат, зареєстрований для участі у відповідних виборах у порядку, встановленому цим Кодексом; 5) офіційний спостерігач від кандидата чи партії (організації партії) – суб`єкта відповідного виборчого процесу або від громадської організації, зареєстрований у порядку, встановленому цим Кодексом.
У відповідності до норм ч.1 ст.64 Виборчого кодексу України суб`єкт виборчого процесу може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність, що стосуються виборчого процесу, до суду в порядку, встановленому КАС України.
Згідно з нормами ст.193 Виборчого Кодексу України депутатом, сільським, селищним, міським головою може бути обраний громадянин України, який має право голосу відповідно до статті 70 Конституції України.
Депутатом, сільським, селищним, міським головою не може бути обраний громадянин України, який має судимість за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, кримінального правопорушення проти виборчих прав громадян чи корупційного кримінального правопорушення, якщо ця судимість не погашена або не знята в установленому законом порядку.
Відповідно до ч.2 ст.216 Виборчого кодексу України право висування кандидатів у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, районних у місті рад, а також міських, сільських, селищних рад (територіальних громад з кількістю виборців 10 тисяч і більше) реалізується виборцями через місцеві організації політичних партій (далі - організація партії) у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Право висування кандидатів у депутати сільської, селищної, міської ради (територіальної громади з кількістю виборців до 10 тисяч) реалізується виборцями через організації партій або шляхом самовисування у порядку, визначеному цим Кодексом.
Також, ст.219 Виборчого кодексу України визначається порядок висування кандидатів у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, районних у місті рад, а також кандидатів у депутати міських, сільських, селищних рад (територіальних громад з кількістю виборців 10 тисяч і більше).
Згідно з ч.1 ст.219 Виборчого кодексу України висування кандидатів у депутати організацією партії, формування та затвердження єдиного та територіальних виборчих списків здійснюються на її зборах, конференції організації партії у порядку, встановленому статутом партії та цим Кодексом
Відповідно до ч.2 ст. 219 Виборчого кодексу України організація партії може висунути кандидатом у депутати особу, яка є членом цієї партії, або безпартійну особу, яка відповідно до статті 193 цього Кодексу має право бути обраною депутатом.
Згідно з ч.3 ст.219 Виборчого кодексу України організація партії висуває кандидатів з числа осіб, зазначених у частині другій цієї статті, у вигляді єдиного виборчого списку, який формується та затверджується на зборах, конференції організації партії.
Водночас недотримання наведених вимог свідчить про порушення встановленого Виборчим кодексом України порядку висування кандидатів.
Умови реєстрації кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови визначені ст.224 ВК України.
У відповідності до ч.1 ст.224 Виборчого кодексу України відповідна сільська, селищна, міська виборча комісія реєструє кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, висунутого організацією партії, за умови отримання нею таких документів:
1) заяви про реєстрацію кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, підписаної керівником організації партії та засвідченої печаткою організації партії або організації відповідної партії вищого рівня, або печаткою партії;
2) рішення зборів, конференції організації партії про висування кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови від цієї організації партії, яке має бути підписане керівником організації партії та засвідчене печаткою організації партії, а в разі її відсутності - печаткою організації партії вищого рівня, а у разі висування місцевою організацією партії кандидата на посаду міського голови - також погоджене центральним керівним органом партії, що засвідчується печаткою цієї партії (із зазначенням найменування центрального керівного органу партії, номера та дати прийняття відповідного рішення, яке не додається); 
3) заяви особи про згоду балотуватися кандидатом на посаду сільського, селищного, міського голови від цієї організації партії, яка повинна також містити згоду на оприлюднення біографічних відомостей та на обробку персональних даних кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, зобов`язання в разі обрання протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати у порядку, встановленому законом, в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права (у разі відсутності таких підприємств чи корпоративних прав - зазначити про їх відсутність), а також зобов`язання в разі обрання припинити діяльність чи скласти представницький мандат, які відповідно до Конституції та законів України несумісні з посадою сільського, селищного, міського голови (у разі відсутності такої діяльності чи такого мандата - зазначити про їх відсутність); 
4) документа про внесення грошової застави відповідно до статті 225 цього Кодексу;
5) автобіографії кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови на паперовому носії та в електронному вигляді, що обов`язково повинна містити: прізвище, власне ім`я (всі власні імена) та по батькові (за наявності), всі попередні прізвища, власні імена, по батькові та дати їх зміни (якщо особа протягом останніх п`яти років до дня висування кандидатом на посаду сільського, селищного, міського голови змінювала прізвище та/або власне ім`я (одне з власних імен чи всі власні імена), та/або по батькові), число, місяць, рік і місце народження, громадянство, відомості про освіту, посаду (заняття), місце роботи, партійність, адресу місця проживання, наявність чи відсутність представницького мандата, контактний номер телефону, відомості про наявність чи відсутність судимості, дату складання автобіографії та підпис кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови (складається у друкованому вигляді);
6) однієї фотографії кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови розміром 4 х 6 сантиметрів на паперових носіях та в електронному вигляді;
7) копії першої та другої сторінок паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки або копії лицьового та зворотного боків паспорта громадянина України у вигляді картки кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови.
Подання документів до сільської, селищної, міської виборчої комісії для реєстрації кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, висунутого організацією партії, здійснюється представником відповідної організації партії, уповноваженим на це довіреністю від організації партії.
Згідно з ч.2 ст.224 Виборчого кодексу України відповідна сільська, селищна, міська виборча комісія реєструє кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, висунутого шляхом самовисування, за умови особистого пред`явлення ним документа, передбаченого частиною першою статті 8 цього Кодексу, та подання ним документів, передбачених пунктами 4-7 частини першої цієї статті, а також подання особисто підписаної ним заяви про самовисування кандидатом на посаду відповідно сільського, селищного, міського голови із згодою на оприлюднення біографічних відомостей та обробку персональних даних у зв`язку з участю у місцевих виборах.
Отже, як вірно вказував суд першої інстанції, однією із умов реєстрації кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови є подання таким кандидатом документу про внесення організацією партії або кандидатом грошової застави відповідно до статті 225 ВК України.
В свою чергу ч.1 ст.222 Виборчого кодексу України визначено, що виборча комісія Автономної Республіки Крим, обласна, районна, міська, районна у місті, сільська, селищна виборча комісія реєструє кандидатів у депутати, включених до єдиного та територіальних виборчих списків організації партії, за умови отримання нею таких документів:
1) заяви про реєстрацію кандидатів у депутати, підписаної керівником організації партії та скріпленої печаткою відповідної організації партії, організації партії вищого рівня або печаткою партії;
2) рішення зборів, конференції організації партії про висування кандидатів у депутати від організації партії, передбаченого частиною десятою статті 219 цього Кодексу, підписаного керівником місцевої організації партії та засвідчене печаткою місцевої організації партії або відповідної організації партії вищого рівня, а також погоджене центральним керівним органом партії, що засвідчується печаткою цієї партії (із зазначенням найменування центрального керівного органу партії, номера та дати прийняття відповідного рішення, яке не додається);
3) єдиного виборчого списку та всіх територіальних виборчих списків кандидатів у депутати, віднесених організацією партії до відповідних багатомандатних виборчих округів, за формами, встановленими Центральною виборчою комісією, на паперових носіях, які обов`язково повинні містити відомості, передбачені частиною десятою статті 220 цього Кодексу, підписаних керівником організації партії і скріплених печаткою організації партії або відповідної організації партії вищого рівня, та в електронному вигляді;
4) передвиборної програми організації партії, викладеної державною мовою, обсягом до 4000 друкованих знаків, затвердженої зборами, конференцією організації партії, на паперових носіях, засвідченої підписом керівника організації партії і скріпленої печаткою організації партії, організації партії вищого рівня або печаткою партії, та в електронному вигляді;
5) документа про внесення організацією партії грошової застави відповідно до статті 225 цього Кодексу;
6) заяв осіб, включених до виборчих списків організації партії, про згоду балотуватися кандидатами у депутати від цієї організації партії, які повинні також містити згоду на оприлюднення біографічних відомостей та обробку персональних даних, а також зобов`язання в разі обрання скласти інший представницький мандат (у разі відсутності такого мандата - зазначити про його відсутність);
7) заяви осіб, включених до виборчих списків республіканської в Автономній Республіці Крим організації партії, повинні також містити зобов`язання в разі обрання припинити діяльність, несумісну з мандатом депутата Верховної Ради Автономної Республіки Крим (у разі відсутності такої діяльності - зазначити про її відсутність), та зобов`язання в разі обрання протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати у порядку, встановленому законом, в управління іншій особі належні підприємства та корпоративні права (у разі відсутності таких підприємств чи корпоративних прав - зазначити про їх відсутність);
8) автобіографій кандидатів у депутати на паперовому носії та в електронному вигляді, що обов`язково повинні містити: прізвище, власне ім`я (всі власні імена) та по батькові (за наявності), всі попередні прізвища, власні імена, по батькові та дати їх зміни (якщо особа протягом останніх п`яти років до дня виборів змінювала прізвище та/або власне ім`я (одне з власних імен чи всі власні імена), та/або по батькові), число, місяць, рік і місце народження, громадянство, відомості про освіту, посаду (заняття), місце роботи, партійність, адресу місця проживання, наявність чи відсутність представницького мандата, контактний номер телефону, відомості про наявність чи відсутність судимості, дату складання автобіографії та підпис кандидата у депутати (складається у друкованому вигляді);
10) заяви про наявність (відсутність) заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, кожного кандидата у депутати;
11) по одній фотографії кандидата у депутати розміром 4 х 6 сантиметрів на паперових носіях та в електронному вигляді;
12) копії першої та другої сторінок паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки або копії лицьового та зворотного боків паспорта громадянина України у вигляді картки кожного кандидата у депутати.
Подання документів до відповідної виборчої комісії для реєстрації кандидатів у депутати здійснюється представником організації партії, уповноваженим на це довіреністю від організації партії.
У разі виявлення територіальною виборчою комісією розбіжностей між єдиним виборчим списком та територіальними виборчими списками організації партії, наданими на паперових носіях та в електронному вигляді, перевагу має документ на паперових носіях.
Отже, як вірно вказував суд першої інстанції - аналогічні за змістом умови щодо необхідності надання документу про внесення грошової застави відповідно до статті 225 ВК України, також передбачені положеннями ст. 222 ВК України для реєстрації кандидатів у депутати, в тому числі і сільських рад (територіальних громад з кількістю виборців 10 і більше тисяч).
Відповідно до ч.2 ст.225 Виборчого кодексу України, організація партії, яка висунула кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови (міста з кількістю виборців до 75 тисяч) або організація відповідної партії вищого рівня, а також особа, висунута шляхом самовисування на посаду сільського, селищного, міського голови (міста з кількістю виборців до 75 тисяч), у єдиному одномандатному виборчому окрузі, після початку виборчого процесу та до подання документів до відповідної виборчої комісії для реєстрації кандидатом на посаду сільського, селищного, міського голови вносить одним платежем у безготівковій формі на спеціальний рахунок виборчої комісії грошову заставу в розмірі мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому на день початку виборчого процесу.
Організація партії, яка висунула виборчий список кандидатів у депутати обласної, районної, районної у місті, а також міської, селищної, сільської (територіальної громади з кількістю виборців 10 тисяч і більше) ради, кандидати на посаду міського голови (міста з кількістю виборців 75 тисяч і більше) або організація відповідної партії вищого рівня, а також особа, яка висувається кандидатом на посаду міського голови (міста з кількістю виборців 75 тисяч і більше) шляхом самовисування, після початку виборчого процесу та до подання документів до відповідної територіальної виборчої комісії для реєстрації кандидатів у депутати та на посаду міського голови вносить одним платежем у безготівковій формі на спеціальний рахунок виборчої комісії грошову заставу в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому на день початку виборчого процесу, на кожні 90 тисяч виборців відповідного єдиного територіального виборчого округу для кожного виду виборів окремо.
Згідно з ч.1 ст.227 Виборчого кодексу України кандидати у депутати, включені організацією партії до єдиного та територіальних виборчих списків, реєструються територіальною виборчою комісією Автономної Республіки Крим, відповідною територіальною обласною, районною, міською, районною у місті, сільською, селищною виборчою комісією за умови подання комісії документів, передбачених статтею 222 цього Кодексу.
Нормами ч. 1 ст. 229 Виборчого кодексу України встановлено, що кандидат на посаду сільського, селищного, міського голови реєструється відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією, за умови подання їй документів, передбачених статтею 224 цього Кодексу.
Як слідує із інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Державного реєстру виборців, станом 30.09.2020 кількість виборців, віднесених до дільниць на території Вінницької міської громади, становить 295825 осіб.
Тобто, територіальний виборчий округ Вінницької міської громади відноситься до територіальних громад з кількістю виборців 10 і більше тисяч.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами у справі, 24.09.2020 позивач подав до Вінницької МТВК заяву про самовисування кандидатом на посаду депутата Вінницької міської ради, а також заяву про самовисування кандидатом на посаду Вінницького міського голови на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року.
До кожної із заяв позивачем додано наступні документи:
- автобіографія кандидата на 1 арк. та на електронному носії;
- передвиборча програма кандидата на 1 арк. та на електронному носії;
- одна фотографія кандидата розміром 4 x 6 см на 1 арк. та на електронному носії;
- копії першої та другої сторінок паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки на 1 арк.
Згідно з матеріалами справи та обставинами встановленими судом першої інстанції, разом із заявами від 24.09.2020 позивачем не було додано доказів внесення відповідним суб`єктом виборчого процесу платежу у безготівковій формі на спеціальний рахунок Вінницької МТВК грошової застави з розрахунку чотирьох мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день початку виборчого процесу, як кандидатом в депутати Вінницької міської ради (територіальної громади з кількістю виборців 10 тисяч і більше), а також внесення ним грошової застави в розмірі мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому на день початку виборчого процесу, як кандидатом на посаду Вінницького міського голови. 
Крім того, суд першої інстанції вказав, що в судовому засідання позивач пояснив, що наміру усувати виявлені відповідачем недоліки він не мав та не має, оскільки не бажає в подальшому приймати участь у виборчому процесі. Також зазначив, що подання 24.09.2020 до Вінницької МТВК заяв про самовисування зумовлено його прагненням звернути увагу виборчої комісії на помилкове застосування у своїй діяльності Конституції України (254к/96-ВР) в редакції, що є відмінною від введеної в дію спеціальним Законом України від 28.06.1996 №254/96-ВР та доведеної до відома населення у порядку, встановленому законом шляхом їх опублікування у офіційних друкованих виданнях "Голос України" 13.07.1996 та "Відомості Верховної Ради України" від 23.07.1996, №30, стаття 142, та як наслідок помилкове застосування Виборчого кодексу України. (дана обставина не спростовувалась позивачем ні в апеляційній скарзі, ні в додаткових поясненнях до неї).
Тобто, станом час розгляду справи в суді позивачем до Вінницької МТВК не надано доказів внесення на спеціальний рахунок Вінницької МТВК грошової застави як кандидатом в депутати та кандидатом на посаду Вінницького міського голови, а також документів, обов`язок надання яких визначено п.п. 1-4, 6 ч.1 ст.222 Виборчого кодексу України. Відповідна обставина позивачем в судовому засіданні не заперечувалась.
Відповідно до ч.3 ст.230 Виборчого кодексу України, помилки і неточності, виявлені в поданих на реєстрацію документах, якщо їх наявність не є перешкодою для розуміння змісту викладених відомостей, не є підставою для відмови в реєстрації кандидатів у депутати, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови.
У разі відсутності в поданих на реєстрацію документах інформації, яка обов`язково повинна бути зазначена відповідно до вимог цього Кодексу, про це невідкладно повідомляється відповідний суб`єкт подання документів.
Виявлені недоліки у поданих документах можуть бути усунуті шляхом подання не пізніше наступного дня після отримання зазначеного повідомлення уточнених або інших документів для реєстрації кандидатів у депутати, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови.
Якщо уточнені або інші документи не надійшли у цей строк, відповідні документи вважаються відсутніми.
Відповідно до ч.3 ст.230 Виборчого кодексу України, до відома позивача Вінницькою МТВК доведено про виявлення вищенаведених недоліків та запрошено на засідання комісії для надання можливості суб`єкту подання документів усунути виявлені недоліки або надати власні пояснення з приводу виявлених недоліків. 
Згідно з  ч.1 ст.230 Виборчого кодексу України, територіальна виборча комісія відмовляє в реєстрації всіх кандидатів у депутати, включених до виборчих списків місцевих організацій політичних партій або до переліку кандидатів у депутати в багатомандатних виборчих округах на відповідних місцевих виборах, у разі відсутності хоча б одного з документів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої статті 222, пунктах 1, 2, 4 частини першої статті 223 цього Кодексу, невідповідності таких документів вимогам цього Кодексу (в тому числі щодо розміру грошової застави).
Також, як вірно вказував суд першої інстанції та вбачається з діючих норм законодавства - можливість реєстрації територіальною виборчою комісією особи, яка висувається в кандидати у депутати міської ради (територіальної громади з кількістю виборців 10 тисяч і більше) саме шляхом самовисування, положеннями ВК України не передбачена.
На підставі викладеного вище, колегія суддів приходить до аналогічного висновку з судом першої інстанції, враховуючи відсутність доказів внесення позивачем грошової застави відповідно до статті 225 ВК України, надання яких є однією із умов реєстрації кандидатів на посаду сільського голови, а також беручи до уваги ту обставину, що положення ВК України не передбачають можливість висування кандидатів в депутати міської ради (територіальної громади з кількістю виборців 10 тисяч і більше) шляхом самовисування, колегія суддів приходить до висновку, що Вінницька МТВК цілком обґрунтовано прийнято постанову від 29.09.2020 №64 про відмову ОСОБА_1 в реєстрації його кандидатом на посаду Вінницького міського голови на перших місцевих виборах 25.10.2020, а також постанову від 29.09.2020 №65 про відмову ОСОБА_1 в реєстрації його кандидатом на посаду депутата Вінницької міської ради у третьому територіальному виборчому окрузі на місцевих виборах 25.10.2020.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як передбачено ч.1, 2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з ч.1, 2 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення , дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі вказаного колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем надано достатні докази та встановлено, що постанови Вінницька МТВК які і є предметом розгляду у даній адміністративній справі містять обґрунтовані підстави для відмови у реєстрації кандидата.
З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно прийнято рішення щодо відмови у задоволенні позовної вимог про визнання незаконними та скасування постанов Вінницької МТВК від 29.09.2020 за №64 та №65.
А тому, як вірно вказав суд першої інстанції не підлягають задоволенню також вимоги позивача щодо зобов`язання Вінницьку МТВК зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом на посаду Вінницького міського голови на перших місцевих виборах 25.10.2020 та кандидатом на посаду депутата Вінницької міської ради у третьому територіальному виборчому окрузі на місцевих виборах 25.10.2020, адже вони є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування постанов від 29.09.2020 за №64 та №65.
Крім того, з матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку, позивачем не наведено жодних обставин, а також не надано жодних доказів на підтвердження порушення Вінницькою МТВК його прав, свобод чи/або інтересів, які були закріплені Конституцією України в редакції від 28.06.1996 та фактично  не зазнали в подальшому змін.
Щодо доводів апелянта в частині можливих кримінально-карних порушень  з боку суддів першої інстанції щодо порушення ними  принципу верховенства права та невиконання низки рішень Конституційного суду України, колегія суддів зазначає, що дані доводи є необґрунтованими, оскільки  встановлення таких порушень не відноситься до юрисдикції адміністративного суду. 
Щодо доводів апелянта про врахування лише певних норм, які на його думку відповідають нормам офіційної Конституції України (254к/96-ВР), колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст.3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.
Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ст.7 КАС України Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України.
У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.
Конституція України, як Основний Закон України містить широкий спектр прав та свобод людини й громадянина, так до політичних прав зараховано право на об`єднання в партії політичні та громадські організації (ст. 36), право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнських та місцевих референдумах, вільно обирати й бути обраним до органів державної влади та органів місцевого самоврядування (ст. 38), право на мирні збори, мітинги (ст. 39), право на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їхніх посадових і службових осіб (ст. 40). 
Статтею 71 Конституції України визначено, що вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.
Виборцям гарантується вільне волевиявлення.
На реалізацію визначених Конституцією України прав  Верховною Радою України прийнято , зокрема, Виборчий кодекс України, яким регламентовано механізм реалізації вказаних прав, повязаних з виборчим процесом.
Тобто, суд  враховує норми діючого законодавства , якими врегульовано правовідносини в межах предмету позову.
Щодо доводів апелянта про застосування судом двох Конституцій України, колегія суддів зазначає, що згідно з Законом України "Про прийняття Конституції України і введення її в дію" №254/96-ВР від 28.06.1996 прийнято Конституцію України (254к/96-ВР).
Визнано такою, що втратила чинність, Конституцію (Основний  Закон) України (888-09) від 20 квітня 1978 року з наступними змінами і доповненнями.
Визнано таким, що втратив чинність, Конституційний Договір між Верховною Радою України та Президентом України "Про основні засади організації та  функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України" (1к/95-ВР) у зв`язку з прийняттям Конституції України.
В свою чергу, Законом України "Про внесення змін до статті 80 Конституції України (щодо недоторканності народних депутатів України)" № 27-IX від 03.09.2019 внесено зміни до статті 80 Конституції України (Відомості Верховної Ради України, 1996 р., № 30, ст. 141), виклавши її в такій редакції:
"Стаття 80. Народні депутати України не несуть юридичної відповідальності за результати голосування або висловлювання у парламенті та його органах, за винятком відповідальності за образу чи наклеп".
Також, п.2 Закону №27-IX від 03.09.2019 визначено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2020 року.
В свою чергу, на підставі чого було й змінено редакцію Конституції України саме з 01.01.2020.
Разом з тим, редакція Конституції України станом на 28.06.1996 містить наступний текст ст.71 - Вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення.
Таж сама норма (ст.71) Конституції України (того самого Основного Закону), в редакції станом на 01.01.2020, передбачає  - вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення.
Тобто, суд першої інстанції зазначав, що норма ст.71 Конституції України в редакції станом на 28.06.1996 та в редакції станом на 01.01.2020 не зазнала змін.
Стосовно позовних вимог про визнання неправомірними та незаконними дій та бездіяльності Вінницької обласної територіальної виборчої комісії щодо не дотримання принципу верховенства права, а також  не застосування при організації та проведення місцевих виборів 2020 року на території Вінницької області, при прийнятті постанови № 27 від 28.09.2020 року норм прямої дії Конституції України (254к/96-ВР) доведеної до відома населення у порядку, встановленому законом шляхом їх опублікування у офіційних друкованих виданнях «Голос України» 13.07.1996 року та «Відомості Верховної Ради України» від 23.07.1096 року, № 30, стаття 142, а також зобов`язання  відповідача при організації та проведені виборів на території Вінницької області застосовувати у своїй діяльності Конституцію України (254к/96-ВР) доведену до відома населення у порядку, встановленому законом шляхом їх опублікування у офіційних друкованих виданнях «Голос України» 13.07.1996 та «Відомості Верховної Ради України» від 23.07.1996,  № 30, стаття 142 та норми Виборчого кодексу України, які не суперечать її, колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.32 Виборчого кодексу України в Україні утворюються і діють передбачені цим Кодексом виборчі комісії як незалежні органи адміністрування виборчих процесів, які відповідно до своїх повноважень забезпечують здійснення визначених  Конституцією України  та цим Кодексом основних принципів виборчого права, засад виборчого процесу, реалізацію виборчих прав громадян України, підготовку та проведення виборів; виборчі комісії діють на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлені  Конституцією України, цим Кодексом та законами України.
Отже, обов`язки щодо застосування в своїй діяльності Конституції України, норм Виборчого кодексу та дотримання основних принципів виборчого права покладені на відповідача законом, а тому додаткового зобов`язання судом до вчинення таких дій не потребують.
Крім того, виборча комісія не є органом, який має право надавати оцінку нормам закону на відповідність Конституції України, а тому у своїй діяльності керується Конституцією України та чинними нормами Виборчого кодексу України.
Щодо позовної вимоги в частині визнання такими, що підпадають під ознаки встановлені пунктом 4.4 Рішення Конституційного Суду України від 05.10.2005 за №6-рп 2005 наступні Закони України: №2952-VI від 01.02.2011, ВВР, 2011, №10, ст. 68; №586- VIІ від 19.09.2013, ВВР, 2014, №11, ст. 142; №742- VIІ від 21.02.2014, ВВР, 2014, №11, ст. 143; №1401- VIІІ від 02.06.2016, ВВР, 2016, №28, ст. 532; №2680- VIІІ від 07.02.2019, ВВР, 2019, №9, ст. 50; №27-ІХ, від 03.09.2019, ВВР, 2019, №38, ст. 160, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в межах розгляду адміністративної справи суди не наділені повноваженнями приймати рішення у визначений позивачем спосіб, а саме шляхом визнання такими, що підпадають під ознаки встановлені пунктом 4.4 Рішення Конституційного Суду України від 05.10.2005 за №6-рп 2005 вищенаведених Законів України.
Також, колегія суддів зазначає наступне, в частині доводів апелянта щодо ігнорування наведених ним в позовній заяві фактів надзвичайної суспільно-політичної ваги та не надання їм правової оцінки в супереч вимогам приписів ст.244-246 КАС України, а саме: 
1. Фактам неодноразової зміни державними органами та посадовими особами конституційного ладу в Україні.
2. Фактам визнання актів неодноразової зміни державними органами та посадовими особами конституційного ладу в Україні Верховною Радою України, а також встановлення цих фактів рішеннями Верховного Суду України.
3. Очевидного факту про те, що конституційний лад в Україні є змінений державними органами і не визначений досі належним суб`єктом - Українським народом.
4. Факт того, що в умовах не визначеності конституційного ладу в Україні належним суб`єктом не можливо проводити будь-які вибори, у тому числі місцеві. Це обумовлюється академічним визначенням структури конституційного ладу, а саме тієї її надважливої ознаки, що до невід`ємної складової частини визначення цього поняття входить організаційно-правова форма устрою державної влади та організаційно-правова форма устрою влади органів місцевого самоврядування, включаючи і адміністративно-територіальний поділ у державі.
5. Факт того, що пунктом 2 Рішення КСУ 6-рп/2005 від 05 жовтня 2005 року встановлено юридично-правове визначення конституційного ладу в Україні. І з цього визначення випливає, що конституційний лад в Україні це правові норми усього тексту офіційної Конституції України.
6. Факт того, що з урахуванням обставин викладених у попередньому пункті, будь-які зміни до Конституції України, відповідно до приписів частини 3 статті 5 Основного Закону, з урахуванням процедури встановленої його XIII Розділом, мають бути затверджені народом на референдумі. А з огляду на цей очевидний і безспірний факт, кожен з існуючих законів про внесення змін до Конституції України, а це закони: № 2952-VІ від 01.02.2011, ВВР, 2011, № 10, ст.68, № 586-VII від 19.09.2013, ВВР, 2014, № 11, ст.142, № 742-VІІ від 21.02.2014, ВВР, 2014, №11, ст.143, № 1401-VІІІ від 02.06.2016, ВВР, 2016, № 28, ст.532, № 2680-VIII від 07.02.2019, ВВР, 2019, № 9, ст.50, № 27-ІХ від 03.09.2019, ВВР, 2019, № 38, ст.160, підпадають під ознаки п. 4.4 Рішення КСУ 6-рп/2005 від 05 жовтня 2005 року.
7. Факт того, чи зазначені закони, з урахуванням обставин викладених у попередньому пункті, слід класифікувати за приписами обов`язкового до виконання Рішення КСУ 6-рп/2005 від 05 жовтня 2005 року такими, що є незаконними і неконституційними.
8. Факт того, чи Постанова ВРУ від 15 липня 2020 року № 795- IX "Про призначення чергових місцевих виборів у 2020 році" підпадає під аналогічні ознаки і також, як і зазначені закони є визначеною наперед Рішенням КСУ 6-рп/2005 від 05 жовтня 2005 року такою, що є незаконною і неконституційною.
9. Фактам того, що до КАС України, який зараз застосовується адміністративними судами усіх рівнів для відправлення правосуддя, впродовж часу з вересня 2005 по липень 2020 року вносились зміни в умовах коли конституційний лад в Україні був невизначений, а це у свою чергу свідчить про його сумнівну легітимність та необхідність застосовувати лише ті його норми, які відповідають нормам офіційної Конституції України (254к/96-ВР). Наведене безпосередньо відноситься до всіх без виключення існуючих на даний час в Україні законодавчих, нормативно-правових та нормативних актів індивідуальної дії.
Суд  в даній адміністративній справі не уповноважений (не має повноважень) надавати аргументацію обставинам зазначеним вище, тим паче вважати їх як встановлені факти, оскільки згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Згідно з п.1 ч.2 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.
Тобто, з урахуванням вказаного суд не може надавати аргументацію доводам позивача (які він визначає, як факти), оскільки в своїй більшості вони мають характер відношення до позовної вимоги про  визнання такими, що підпадають під ознаки встановлені пунктом 4.4 Рішення Конституційного Суду України від 05.10.2005 за №6-рп 2005 наступні Закони України: №2952-VI від 01.02.2011, ВВР, 2011, №10, ст. 68; №586- VIІ від 19.09.2013, ВВР, 2014, №11, ст. 142; №742- VIІ від 21.02.2014, ВВР, 2014, №11, ст. 143; №1401- VIІІ від 02.06.2016, ВВР, 2016, №28, ст. 532; №2680- VIІІ від 07.02.2019, ВВР, 2019, №9, ст. 50; №27-ІХ, від 03.09.2019, ВВР, 2019, №38, ст. 160. з приводу якої судом апеляційної інстанції вже надана оцінка.
Крім того, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).
Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).
У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови у задоволенні позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Щодо постановляння окремих ухвал щодо порушення суддями Вінницького окружного адміністративного суду присяги судді, принципу верховенства права, а також по факту вчинення правопорушень, які виразились у невиконанні рішень КСУ, інше та щодо порушення Вінницькою міською виборчою комісією Вінницького району принципу верховенства права,  а також по факту вчинення правопорушень, які виразились у невиконанні рішень КСУ, колегія суддів  не вбачає підстав для їх винесення,  так як судом першої інстанції винесено законне та обгрунтоване рішення, яким відмовлено позивачу в позові, у зв"язку з відсутністю порушень в діяльності виборчої комісії.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.
Згідно з ч.9 ст.273 КАС України вказано, що суд приймає позовну заяву щодо рішення, дії чи бездіяльності виборчої комісії, комісії з референдуму або члена відповідної комісії до розгляду незалежно від сплати судового збору. У разі несплати судового збору на момент вирішення справи суд одночасно вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених цим Кодексом.
Як слідує із матеріалів справи, відповідно до посвідчення №0469 від 17.09.2019 позивач має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Позивач, в силу положень п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" є звільненим від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях.
Враховуючи вище викладене, питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених КАС України, судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Ватаманюк Р.В.