ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 420/374/20
адміністративне провадження № К/9901/13678/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Жука А. В., Загороднюка А. Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 (суддя - Бойко О. Я.) і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2020 (колегія суддів у складі: Градовського Ю. М., Крусяна А. В., Яковлєва О. В.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст заявлених вимог
У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі - ТОВ «Консалт Солюшенс») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, де стягувач АТ «Райффайзен Банк Аваль», боржник ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець Парфьонов Георгій Володимирович, в якій просило замінити сторону у виконавчому провадженні № 57146151 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса за № 1458 від 29.08.2018.
На обґрунтування вказаної заяви ТОВ «Консалт Солюшенс» зазначило, що у вересні 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим  Г. В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57146151 за виконавчим написом приватного виконавця за № 1458 від 29.08.2018 про звернення стягнення на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 на користь стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль». Також, заявник зазначив, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі ряду договорів відступило йому право звернення стягнення на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 . 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 (з врахуванням допущеної судом апеляційної інстанції описки), залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2020, заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено сторону у виконавчому провадженні № 57146151 щодо примусового виконання напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Немм О. В. від 29.08.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 1458, а саме: замінено АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «Консалт Солюшенс».
Судові рішення мотивовано тим, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання рішення відбувається вибуття кредитора. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 КАС України  за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Суд встановив, що АТ «Райффайзен банк Аваль» відступило права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, в тому числі Іпотечним договором від 13.04.2007 АТ «Оксі Банк», яке в подальшому також відступило  зазначене  право вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс», а отже АТ «Райффайзен банк Аваль» вибуло із правовідносин. У зв`язку із чим виникла необхідність у правонаступництві та заміні стягувача у ВП № 57146151, що перебуває на виконанні у приватного виконавця Парфьонова Г. В., а саме: АТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ  «Консалт Солюшенс».
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні. На обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на те, що в порушення вимог 72, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суди попередніх інстанцій не надали оцінку тому, що у матеріалах справи відсутнє платіжне доручення, яке підтверджує повне виконання обов`язків по договорам відступлення права вимоги, фактичну оплату сторонами відступлення права вимоги, а відповідно і підтвердження переходу прав вимоги по договору до нового кредитора - ТОВ «Консалт Солюшенс». При цьому, скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14 та від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16.
Позиція інших учасників справи
Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 02.06.2020 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2020.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 25.11.2020 зазначену адміністративну справу призначив до розгляду в порядку письмового провадження.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Відповідно до умов Кредитного договору № 014/0054/74/72696 від 04.04.2007 Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було надано ОСОБА_1 кредит у сумі 328 553,00 доларів США, строком до 04.04.2027 із сплатою 13,25% річних, у свою чергу, остання зобов`язалась належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строками, визначені договором.
В забезпечення належного виконання умов Кредитного договору 13.04.2007 між Банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, згідно з яким виконання зобов`язань за вищезазначеним Кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Криворотенко Л. І. 04.04.2007 за реєстром № 1894, зареєстрованим у державному реєстрі правочинів 04.04.2007, номер правочину 2009680, зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.04.2007 за номером запису 1753, в книзі 642 пр. на сторінці 144, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 13521420, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації» 05.04.2007 за №  14160258.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О. В. 29.08.2018 вчинено виконавчий напис за реєстровим № 1458, відповідно до якого в рахунок погашення боргу станом на 06.06.2018, що складає 686 610,58 доларів США, у тому числі заборгованість за кредитом - 302 053,80 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 384 556,78 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки.
Постановою приватного виконавця Парфьонова Г. В. від 05.09.2018 за вказаним виконавчим написом нотаріуса було відкрито виконавче провадження № 57146151.
29.11.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір про відступлення права вимоги.
29.11.2019 між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір про відступлення права вимоги.
Таким чином, суд встановив, що АТ «Райффайзен банк Аваль» відступило права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, в тому числі Іпотечним договором від 13.04.2007 АТ «Оксі Банк», яке в подальшому також відступило зазначене право вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс», а отже АТ «Райффайзен банк Аваль» вибуло із правовідносин.
У зв`язку із вищевикладеним виникла необхідність у правонаступництві та заміні стягувача у ВП № 57146151, що перебуває на виконанні у приватного виконавця Парфьонова Г. В., а саме: АТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс».
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, виходить із такого.
Відповідно до частини другої статті 328 КАС України у касаційному провадженні може бути оскаржена ухвала суду зазначена у пункті 20 частини першої статті 294 КАС України. Тобто, вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні є предметом перегляду у суді касаційної інстанції.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 420/374/20 є оскарження ухвали суду першої інстанції про заміну сторони виконавчого провадження після її перегляду в апеляційному порядку та посилання скаржника у касаційній скарзі на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема у частині дослідження доказів належності виконання ТОВ «Консалт Солюшенс» своїх зобов`язань за договором відступлення права вимоги, а саме: неврахування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14 та від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16.
Стягнення за виконавчим написом проводиться в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Приписами  статті 52 КАС України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до статті 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно з частиною першою статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 Цивільного кодексу України)може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16 вказано, що «як встановлено судами, пунктом 2.2 Договору відступлення передбачено, що новий кредитор набуває права кредитора з моменту здійснення розрахунків за даним договором відповідно до розділу 4 цього Договору, пунктом 4.1.1 якого визначено, що ціна договору в повному обсязі сплачена на момент укладення договору. В той же час, встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за Договором. Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови ОСОБА_3 у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14. З огляду на викладене, за відсутності відповідних доказів здійснення оплати за відступлене право вимоги, посилання Скаржника (підпункт 6.2) на те, що ціна Договору відступлення оплачена до моменту укладення цього Договору і цей пункт має обов`язкову силу для учасників відповідних цивільних правовідносин, Суд вважає необґрунтованим. Суд апеляційної інстанції критично оцінив пункт 4.1.1 Договору відступлення, згідно з яким ціна договору в повному обсязі сплачена Новим кредитором на час укладення Договору відступлення, тобто не визнав це положення достатнім доказом на підтвердження зазначеної обставини. Верховний Суд, розглядаючи справу в межах, визначених статтею 300 ГПК України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Враховуючи викладене, Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони її правонаступником».
Аналіз матеріалів справи свідчить, що:
у пункті 2.1. Договору відступлення права вимоги від 29.11.2019, укладеного між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс», зазначено, що в порядку та на умовах, визначених Договором, Кредитор відступає за плату Новому кредитору належні йому Права Вимоги за Кредитним договором, а Новий кредитор заміняє Кредитора як сторону - кредитора у Кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором. Новий кредитор сплачує Кредитору вартість Прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених Договором. При цьому Новий кредитор набуватиме статус правонаступника Кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні, пов`язаному з Правом вимоги;
у пункті 3.1. Договору відступлення права вимоги від 29.11.2019, укладеного між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс», зазначено, що загальна вартість Прав вимоги за Договором становить 1 236 000,00 гривень
у пункті 3.2. Договору відступлення права вимоги від 29.11.2019, укладеного між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс», зазначено, що Новий кредитор зобов`язується сплатити Кредитору загальну вартість Права вимоги, вказану в пункті 3.1. Договору, в день підписання цього Договору шляхом переказу коштів на рахунок Кредитора.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначала, що до суду не надано в повному обсязі доказів на підтвердження виконання сторонами умов Договору відступлення права вимоги від 29.11.2019, з урахуванням пункту 3.1. цього Договору.
В той же час, в матеріалах справи на аркуші справи 44 знаходиться копія платіжного доручення № 23 від 29.11.2019.  
Проте суди попередніх інстанцій на зазначені обставини та вимоги закону уваги не звернули, не врахували правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14, від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16, не дослідили наявне в матеріалах справи платіжне доручення від 29.11.2019 № 23 та не з`ясували чи дійсно була перерахована вартість Права вимоги, вказана в пункті 3.1. Договору відступлення права вимоги від 29.11.2019 на рахунок Кредитора.  
Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 341 КАС України.
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржувані рішення ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2020 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Одеського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується. 

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко А.В. Жук  А.Г. Загороднюк