ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" грудня 2020 р.           Справа№ 910/7314/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пашкіної С.А.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Корсака В.А. 

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

За участю представників: 
Від позивача: Алексишина Н.С. ( самопредставництво); 
Від відповідача: Грищенко К.В. ( самопредставництво); 

розглянувши апеляційну скаргу           Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз"
на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2020
у справі           № 910/7314/20 (суддя Бондаренко - Легких Г.П.)
за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз"
до        Антимонопольного комітету України
про          визнання недійсним рішення тимчасової адміністрації колегії Антимонопольного комітету України від 16 березня 2020 року № 3-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу"                    

                                                  ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 у справі  №910/7314/20 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» до Антимонопольного комітету України  про визнання недійсним  рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 16 березня 2020 №3-р/тк «Про порушення законодавства  про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:
- законодавством України не передбачено можливості суб`єкта господарювання на власний розсуд вирішувати питання доцільності витребування органом Комітету інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції;     
-  відповідачем доведено, а позивачем не спростовано, що не подавши інформацію на вимогу Антимонопольного комітету України у встановлений строк, позивач вчинив порушення, передбачене п.13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В апеляційній скарзі позивач  зазначає про те, що:
-  обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «ТД «Лубнигаз» звертало увагу суду першої інстанції на те, що принцип юридичної визначеності як один з елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживання ними; 
-  відповідач не вказав у вимозі, які є підстави вважати, що запитувані документи ТОВ «ТД «Лубнигаз» містять інформацію щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
- посилання Комітету на те, що на його розгляді перебуває  20 справ за ознаками вчиненнями операторами ГРМ порушень, передбачених ч.1 ст.13 Закону України «Про Антимонопольний комітет» у вигляді зловживання монопольним становищем на ринках  природного газу в межах території ліцензійної діяльності, сама по собі не вказує на причетність до таких порушень ТОВ «ТД «Лубнигаз» або наявність у останнього будь-якої інформації про такі порушення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., судді Буравльова С.І., Корсака В.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» на рішення  Господарського суду міста Києва  від 08.09.2020, справу №910/7314/20  призначено до розгляду на 09.12.2020.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення  представників сторін судовою колегією встановлено.
16.03.2020 Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України за результатами розгляду справи № 143-26.13/127-19 постановлено рішення № 3 - р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", п.1 якого визначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 25.06.2019 № 143-26.13/01-8105 у встановлений ним строк.
За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, АМК  накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" штраф у розмірі 82 600 гривень.
Підставою постановлення зазначеного рішення, як вбачається із його тексту, стало не надання Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" інформації на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 25.06.2019 № 143-26.13/01-8105 "Про надання інформації", в якій відповідно до статей 7, 16, 22 та 22 - 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" було запропоновано в термін до 26.07.2019 надати Комітету відповідну інформацію та документи.
Так, з метою забезпечення виконання завдань, покладених на Комітет, відповідачем направлено позивачу вимогу голови Комітету від 25.06.2019 № 143-26.13/01-8105 про надання інформації.
У Вимозі Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" було повідомлено, що відповідно до статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" вимоги органу Антимонопольного комітету України є обов`язковими для виконання у визначений строк. Відповідно до статті 22-1 цього ж Закону суб`єкти господарювання зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Комітетом завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.
Одночасно, Товариство було повідомлено, що відповідно до пунктів 13, 14, 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" неподання інформації, подання інформації в неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Вимога (штрихкодовий ідентифікатор № 0303508901952) була вручена представнику за довіреністю ТОВ "ТД "Лубнигаз" Павліченко Т.Б. 01.07.2019.
Листом від 18.07.2019 № 1208 (вх. № 8-01/8581 від 25.07.2019) ТОВ "ТД "Лубнигаз" повідомило Комітет, що "Товариство готове надати витребувану у Вимозі інформацію, проте з метою недопущення порушення норм діючого законодавства просить повідомити: в чому полягає необхідність витребувати від ТОВ "ТД "Лубнигаз" зазначену інформацію в контексті проведення зазначених розслідувань; як конкретно запрошена інформація вплине на повноту та об`єктивність розслідування стосовно операторів ГРМ, на ліцензійних територіях яких наше підприємство не працює".
Інформації та документів на Вимогу від ТОВ "ТД "Лубнигаз" у встановлений державним уповноваженим строк (до 26.07.2019) Антимонопольному комітету України не надано.
Згідно ч.1  ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції"     законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених   Конституцією України, і складається із цього     Закону,     законів України "Про Антимонопольний комітет України", Закону України "Про захист від недобросовісної  конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
Згідно зі   ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"     Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.
Стаття 3 зазначеного закону   до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Приписами   ст.4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"   визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.
Частиною 1   статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"  визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.
Відповідно до   ст.5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"  Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до  Конституції України,   законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
Згідно ч. 1  ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції"     розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.
Частиною 1  ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції"     визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.
Відповідно до п. 6 ч. 1  ст. 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", державний уповноважений Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.
Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких органи Антимонопольного комітету України мають право вимагати відповідну інформацію у суб`єктів господарювання та інших осіб.
З огляду на зазначену норму закону, обов`язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи органу Антимонопольного комітету України повинен виконуватись суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Антимонопольного комітету України справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.
Разом з тим,  статтею 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"     визначено, що суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.
Так, зокрема,   статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"   визначено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема:
- здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;
- сприяння розвитку добросовісної конкуренції.
- здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.
В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що відповідач не вказав у вимозі, які є підстави вважати, що запитувані документи ТОВ «ТД «Лубнигаз» містять інформацію щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції, однак законодавством України не передбачено можливості суб`єкта господарювання на власний розсуд вирішувати питання доцільності витребування органом Комітету інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.
Крім того,   Закон України "Про Антимонопольний комітет України"     та інші нормативно-правові акти не містять положень про право суб`єктів господарювання на відмову від виконання вимоги голови Антимонопольного комітету України щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на органи Антимонопольного комітету України.
Статтею 21 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"     встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадові особи зобов`язані передавати Антимонопольному комітету України та його територіальним відділенням відомості, що можуть свідчити про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Не подання суб`єктом господарювання інформації на вимогу органу Комітету є конкретним актом невиконання конкретної заснованої на законі вимоги державного органу, що й тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність - в тому числі, незалежно від того чи було в подальшому визнано недійсним рішення органу Комітету у справі, під час розгляду якої була витребувана інформація.
Відсутність законодавчих обмежень щодо підстав витребування Антимонопольним комітетом України необхідної йому інформації підтверджується також правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 14.08.2012 у справі     № 08/03/26/64/2011, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.01.2020 у справі № 910/12392/18.
Про наслідки неподання інформації, подання недостовірної інформації або інформації в неповному обсязі позивачу було повідомлено.
Статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"     визначено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед     законом     та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; сприяння розвитку добросовісної конкуренції, здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.
З огляду на зазначені норми     Законів, обов`язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи органу Антимонопольного комітету України повинен виконуватись суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Антимонопольного комітету України справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених   законом, зокрема, для встановлення наявності чи відсутності порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку суб`єктів господарювання.
Позивач на вимогу не надав інформацію, чим порушив приписи чинного законодавства.
Відповідно до пункту 13 частини першої     статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції"  порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є не подання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.
З огляду на це, Комітет в рішенні № 3-р/тк кваліфікувало дії Товариства у вигляді не подання інформації у встановлений АМК України строк, визначений у вимозі, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону.
В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на доводи позивача про те, що принцип юридичної визначеності як один з елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживання ними.
З матеріалів справи та вимог законодавства вбачається, що дії Комітету з надсилання вимоги та прийняття оскаржуваного рішення № 3-р/тк не суперечать конституційним засадам, встановленим ст.  19,  42, 92 Конституції України,   Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а також законодавству про захист економічної конкуренції.
Положення ст. 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" не  суперечать Конституції України, вказані положення є чинними і неконституційними не визнавалися, а тому підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, виходячи з наступного.
Частина третя статті 42 Конституції України встановлює, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція.
Стаття 10bis Паризької конвенції про охорону промислової власності встановлює, що країни Союзу зобов`язані забезпечити громадянам країн, що беруть участь у Союзі, ефективний захист від недобросовісної конкуренції. Актом недобросовісної конкуренції вважається будь-який акт конкуренції, що суперечить чесним звичаям у промислових і торговельних справах.
Пункт 5 статті 13 Цивільного кодексу України визначає щодо меж цивільних прав про те, що не допускається використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.
Статтею 32 Господарського кодексу України, недобросовісною конкуренцією визнаються будь-які дії у конкуренції, що суперечать правилам, торговим та іншим чесним звичаям у підприємницькій діяльності.
Виходячи з вказаних вище норм Конституції України, міжнародних договорів та норм Цивільного та Господарського кодексів, Україна як держава взяла на себе зобов`язання щодо захисту конкуренції у підприємницькій діяльності.
Частиною першою статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до пунктів 1, 2 і 4 частини першої статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" державний уповноважений Антимонопольного комітету України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, приймати розпорядження про початок розгляду справи або надавати мотивовану відповідь про відмову в розгляді справи, проводити, організовувати розслідування або дослідження за цими заявами і справами, закривати провадження у цих справах незалежно від їх підвідомчості іншим органам Антимонопольного комітету України, вносити, передавати їх в установленому Антимонопольним комітетом України порядку на розгляд цих органів для прийняття рішення; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій; проводити перевірки суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема, такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Частина перша статті 19 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлює, що під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції.
Частина перша статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначає, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Частина друга цитованої статті передбачає, що невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.
Частиною першою статті 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.
Частиною першою статті 23 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що діяльність щодо виявлення, запобігання та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, проводиться Антимонопольним комітетом України, його органами та посадовими особами з додержанням процесуальних засад, визначених законодавчими актами України про захист економічної конкуренції.
Отже саме держава в особі спеціально уповноваженого органу взяла на себе зобов`язання забезпечити захист економічної конкуренції, наділивши спеціальний орган повноваженнями щодо витребування інформації, необхідної для виконання АМК покладених на нього завдань з додержанням процесуальних засад, визначених законодавчими актами України про захист економічної конкуренції.
Правові позиції, щодо обґрунтованості відповідних повноважень у органів Антимонопольного комітету України щодо витребування інформації з метою проведення дослідження процедур закупівлі міститься у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/2370/17 та від 17.04.2018 у справі № 917/637/17.
Згідно зі  ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 52 Закону статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктами 9, 13 - 18 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.
З викладеного вбачається, що повноваження стосовно визначення розміру штрафу в гранично встановлених межах віднесено до компетенції органів Антимонопольного комітету України.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що  відповідачем доведено, а позивачем не спростовано, що не подавши інформацію на вимогу Антимонопольного комітету України у встановлений строк, позивач вчинив порушення, передбачене п.13  ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а оскаржуване рішення3-р/тк від 16.03.2020 у справі № 143-26.13/01-8105 прийняте Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням та доведенням обставин, які мають значення для справи, а також з відповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.
Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не  підлягає  задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний  апеляційний господарський суд,

                                                  ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну  скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз"  залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва  від 08.09.2020 у справі         № 910/7314/20 залишити без змін.
3. Матеріали справи  №910/7314/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення. 
В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 17.12.2020

Головуючий суддя                                                            С.А. Пашкіна 

Судді                                                                                С.І. Буравльов

                                                                                В.А. Корсак