Номер провадження: 22-ц/813/7132/20 
Номер справи місцевого суду: 514/760/18
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2020 року                                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М.,                
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач – ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на заочне рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року у складі судді Кравченко П.А.,
встановив:
Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитом в розмірі 117000 гривень 00 копійок. Крім того, просив стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1762 гривні 00 копійок.
Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 звернулась до позивача ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 29.12.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач не виконувала умови договору, тобто не сплачувала кожного місяця обов`язковий мінімальний платіж, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 117000 гривень 00 копійок, що й стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.
Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості в розмірі 117000 гривень 00 копійок та суму судових витрат в розмірі 1762 гривень 00 копійок.
Не погодившись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась з заявою про перегляд заочного рішення до Тарутинського районного суду Одеської області.
Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 16.10.2019 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій заочне рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року просить скасувати. Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи, про результат розгляду заяви про перегляд заочного рішення також не повідомлена, а банк, в свою чергу, звертаючись до суду для посвідчення заборгованості боржника, повинен був подати оригінали документів.
В судове засідання 01.12.2020 учасники справи не з`явилися, повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст судового рішення складений 24.12.2020. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що на момент підписання Анкети-заяви,  ОСОБА_1  погодилась на умови за яких зобов`язалась сплачувати обов`язковий мінімальний платіж. 
Судом встановлено, що 29.12.2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк».
З даної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_1 погодилась з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, при цьому не вбачається кредитний ліміт. Разом з тим, відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України відповідач не спростував того, що він не підписував вказану анкету-заяву. Матеріали справи містять ствердження апелянта про укладення кредитного договору та отримання 4000грн.(а.с.136) 
До даної заяви банк додав Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.
АТ КБ «ПриватБанк» як на підставу позовних вимог, посилається на невиконання відповідачем умов укладеного кредитного договору.
На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надано анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк» від 29.12.2011; розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.
В позовній заяві позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань відповідач має заборгованість у сумі 117000 грн., у тому числі: 3998,90 грн - заборгованість за кредитом, 113001,10грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо відповідач взяв на себе зобов`язання, то воно підлягає виконанню з його боку, а в разі порушення зобов`язання, кошти повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем не сплачено тіло кредиту в розмірі 3998,90 грн., яке підлягає стягненню.
Щодо процентів апеляційний суд зазначає, що відповідно до наданої Банком довідки №30.1.0.0/2-20180529/842 від 22.07.2019р., ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 29.12.2011р., отримала карту зі строком дії до останнього дня 07.2015 року. (а.с.102)
Отже, відповідач у межах строку кредитування до 31.07.2015 мала, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами за користування кредитом.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви вбачається, що позивач за користування кредитними коштами нарахував відповідачу відсотки за користування кредитом за період з 29.12.2011р. по 28.02.2018 у розмірі 113001,10грн.
Крім того, після спливу строку дії договору, що відповідає строку дії кредитної картки, припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом.
Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318цс18, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування - 31 липня 2015 року, а тому починаючи із зазначеної дати ПАТ КБ «ПриватБанк» не мав права нараховувати проценти за користування кредитом, а відтак позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, нарахованих за період з 29 грудня 2011 року по 28 лютого 2018 року, не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків підлягають частковому задоволенню та до стягнення підлягають проценти, нараховані за користування кредитними коштами у розмірі 10924,46 грн. (за час дії карти з 29.12.2011р. до 31.07.2015р.)
Вимоги щодо стягнення з відповідача пені та штрафів банком не заявлялися.
Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом підлягає зміні в частині стягнення загальної суму заборгованості в розмірі 14923,36грн. (3998,90 грн - заборгованість за кредитом, 10924,46грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом), в решті підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Заочне рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 в частині задоволення вимог про стягнення суму заборгованості – змінити в частині вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про стягнення боргу за процентами та загальної суми боргу.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії  НОМЕР_1  виданий Тарутинським РВ ГУМВС України в Одеській області 25.03.2009 року; ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570, рах.№ НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за процентами за кредитом в розмірі 10924,46 грн, загальну суму заборгованості в розмірі 14923,36 грн.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 24.12.2020.

Головуючий:

Судді: