УХВАЛА

12 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 826/5053/17
адміністративне провадження № К/9901/29849/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.
перевірив касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 826/5053/17 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Генеральної прокуратури України (правонаступник Офіс Генерального прокурора), в якому просив визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України та зобов`язати Генеральну прокуратуру України вчинити певні дії щодо розгляду заяви від 16 лютого 2017 року у повному обсязі, оскільки всупереч статей 15, 19 Закону України "Про звернення громадян", пунктів 1.1, 1.5 Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 27.12.2014 №9гн, пунктів 1.2, 1.3, 1.4, 3 наказу Генерального прокурора України від 30.12.2015 №430 "Про організацію діяльності органів прокуратури України з особистого прийому, розгляду звернень та забезпечення доступу до публічної інформації", пункту 2.4 наказу Генерального прокурора України від 21.02.2001 №69-к, пункту 22 Інструкції про порядок проведення службового розслідування в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 21.02.2001 №69-к, відповідачем протиправно не було розглянуто заяву позивача від 16.02.2017 у повному обсязі.
22 травня 2017 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у задоволенні позову відмовлено.
07 жовтня 2020 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2017 року та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора та зобов`язано Офіс Генеральної прокуратури повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 лютого 2017 року, з урахуванням висновків суду.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Офісу Генеральної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою, апеляційною скаргою та касаційною скаргою у загальному розмірі 2110 грн.(дві тисячі сто десять гривень).
На зазначену постанову суду апеляційної інстанції Офісом Генерального прокурора подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 09 листопада 2020 року.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
Предметом розгляду цієї справи є бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви позивача, поданої в порядку Закону України "Про звернення громадян".
Суд апеляційної інстанції установив, що надана позивачу відповідь на його звернення від 16 лютого 2017 року не містить у собі належного обґрунтування та чіткої, зрозумілої та вичерпної відповіді на усі, поставлені позивачем у зверненні питання (із урахуванням суті відповідного звернення та на підставі його ґрунтовного і всебічного вивчення). У більшості питань відповідач фактично відмовив у наданні запитуваної інформації та документів, посилаючись на те, що він не є розпорядником інформації. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно не надано позивачу всіх наявних у нього документів, які видані Генеральною прокуратурою України, проте не були долучені до листа-відповіді на звернення позивача.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що в даному випадку відповідачем проігноровано приписи частини третьої статті 7 Закону України "Про звернення громадян", які зобов`язують органи державної влади пересилати заяви в п`ятиденний строк, із відповідним повідомленням заявника, за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень та відання яких входить вирішення порушених у зверненні питань.
Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що отримана позивачем за результатами розгляду скарги відповідь не відповідає критеріям об`єктивного та всебічного розгляду звернення, що передбачено Законом України "Про звернення громадян".
Оскаржуючи судове рішення, прийняте у справі незначної складності, відповідач у касаційній скарзі не навів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.
Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 826/5053/17 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В.    Шевцова
Судді                                                                                                    Н.А. Данилевич
                                                                                                    В.Е. Мацедонська