У Х В А Л А
22 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 359/9695/17
провадження № 61-18743ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.
Позов обгрунтований тим, що 23 листопада 2007 року батько позивачів - ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 . Під час спільного проживання їх батька з відповідачем за їх спільні кошти та спільною працею розпочато будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батько ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на все майно, в тому числі і на незавершене будівництво-житловий будинок з господарськими будівлями. За відсутності правовстановлюючих документів на ім'я їх батька на вказаний будинок нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Посилаючись на ці обставини, просили визнати незавершене будівництво житлового будинку з господарськими будівлями за адресою:  АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; визнати за кожним із позивачів майнові права забудовника по 1/4 частині цього незавершеного будівництва житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2018 року позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності за кожним на 1/5 частини будівельних матеріалів та конструктивних елементів, із яких складається самочинно збудований будинок з погосподарськими будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачі довели факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу з моменту початку будівництва будинку, з 2005 року, і до моменту реєстрації шлюбу до 2007 року, що підтверджується показаннями свідків. Тому будинок з погосподарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Оскільки самочинне будівництво цього будинку здійснювалося відповідачем спільно зі спадкодавцем ОСОБА_4 , є незавершеним будівництвом, то кожен із позивачів, як спадкоємців першої черги за законом набув право спадкування на 1/5 частини будівельних матеріалів та конструктивних елементів, із яких складається будинок.
Постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, ухваливши рішення про визнання за кожним із позивачів в порядку спадкування за законом права власності на 1/5 частини будівельних матеріалів та конструктивних елементів, із яких складається самочинно збудований будинок, самостійно змінив спосіб захисту їх прав, оскільки останні з такими вимогами не зверталися, а просили визнати за ними майнові права забудовника на частину незавершеного будівництва житлового будинку.
Постановою Верховного Суду від 17 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд зазначив, що висновок апеляційного суду про відмову в позові не пред`явлення позивачами таких вимог, суперечить статті 13 ЦПК України. Враховуючи те, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги, фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та норму матеріального права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, то оскаржувана постанова апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2018 року - без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалося відповідачем ОСОБА_1 спільно зі спадкодавцем ОСОБА_4 . Під час визначення частки на спадкове майно, суд врахував, що після смерті ОСОБА_4 , батьки померлого відмовились від своєї частки на користь дітей померлого, а на відповідну половину спадкового майна ОСОБА_4 претендує безпосередньо його дружина, яка є відповідачем. Суд правильно визнав за кожним позивачем право власності на 1/5 частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, з яких складається самочинно збудований будинок з погосподарськими будівлями, оскільки в цій частині позов доведений.
Врахувавши те, що на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін та виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, визначивши, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, що не призвело до зміни предмета позову та способу їх захисту, обраного позивачами.
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року, провадження № 61-2080св18, від 19 березня 2020 року, провадження № 61-43499св18, від 15 серпня 2019 року, провадження     № 61-30273св18, від 30 жовтня 2019 року, провадження № 61-1623св19, від 25 січня 2018 року, провадження № 61-1678св17; у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року, провадження № 6-148цс12, від 08 червня 2016 року, провадження № 6-2253цс16
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття провадження.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
У касаційній скарзі заявник просить зупинити дію рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2018 року, оскільки вважає, що позивачі можуть вимагати від ОСОБА_1 надання будівельних матеріалів у володіння, користування і розпорядження, що в подальшому унеможливить виконання судового рішення, у разі задоволення касаційної скарги.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Враховуючи те, що обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваного рішення суду у заяві не наведено, заява про зупинення дії рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2018 року до закінчення перегляду справи в касаційному порядку задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Бориспільського міськрайонного суду Київської області матеріали цивільної справи № 359/9695/17 за позовом  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.
Відмовити у зупиненні дії рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2018 року.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 22 січня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     А. С. Олійник
         С. О. Погрібний
         В. В. Яремко