СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2020 р.                                                                   Справа № 922/2386/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя  Здоровко Л.М. 
при секретарі Голозубовій О.І., 
за участю представників: 
від позивача – Романченко О.М. – на підставі Ордеру Серії АХ №1021270 від 11.08.2020р.; 
від 1-го відповідача – Орлова О.О. – на підставі договору про надання про надання правової допомоги від 10.07.2020р. №21/А/А-20, довіреності від 02.01.2020р.; 
від 2-го відповідача – не з`явився, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків, (вх.№2531 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020р. у справі №922/2386/20 (суддя Бринцев О.В., постановлену в м.Харків, час постановлення – не зазначено, дата складення повного тексту – не зазначено) 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева", м. Харків, 
до 1-го відповідача: Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків, 
до 2-го відповідача: Міністерства юстиції України, м. Київ,
про скасування наказу, - 

ВСТАНОВИЛА:

28.07.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі ТОВ та Міністерства юстиції України, в якому просило суд скасувати наказ Міністерства юстиції України від 24.06.2020 №2184/5, яким скасоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.03.2020 №5151084, прийняте державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем, анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряну Гамлету Аветіковичу.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.08.2020р. відмовлено у відкритті провадження у справі №922/2386/20, з тих підстав, що даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та віднесений до юрисдикції окружних адміністративних судів.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2020р. скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 03.08.2020 скасовано, справу №922/2386/20 та направлено до господарського суду Харківської області для вирішення питання зі стадії відкриття провадження.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.09.2020р. справу №922/2386/20 передано на розгляд до господарського суду міста Києва (01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-В), з тих підстав, що спір у даній справі, в якій одним із відповідачів є центральний орган виконавчої влади - Міністерства юстиції України, підлягає розгляду, згідно з частиною 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, за виключною підсудністю господарським судом міста Києва.
Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі Товариства з обмеженою відповідальністю з ухвалою суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020р. справу №922/2386/20 та направити справу до господарського суду Харківської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом було порушено приписи процесуального законодавства, що призвело до передчасного висновку про передачу справи №922/2386/20 на розгляд до господарського суду міста Києва на підставі частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України.
Зокрема, апелянт зазначає, що предметом позову у даній справі є вимога про визнання недійсним наказу Міністерства юстиції України № 2184/5 від 24.06.2020р., яким було скасовано рішення Печенізької РДА Харківської області Гаспаряна Г.А. № 51510484 про державну реєстрацію права власності за ТОВ "ФК "ЖЕНЕВА" на нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6, 8-20 в літ. А-3, загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 96, що раніше належали Азово-Чорноморській інвестиційній компанії у формі ТОВ та перебували в іпотеці у ТОВ "ФК "ЖЕНЕВА".
Отже, даний спір підсудний господарському суду Харківської області на підставі частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України - за місцезнаходженням спірного нерухомого майна.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020р. у справі №922/2386/20; встановлено позивачу та 2-му відповідачу у справі строк до 20.10.2020р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду 04.11.2020р.
23.10.2020р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№10167), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020р. у справі №922/2386/20 залишити без змін.
Крім того, позивачем подано до апеляційного господарського суду заяву в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (вх.№10168), в якій повідомляє суд, що розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі в суді апеляційної інстанції становить 5000,00грн., а також повідомляє, що докази на підтвердження факту понесення цих витрат, а саме: акт виконаних робіт до договору №01/01-ПД від 01.01.2020р. буде надано до суду у разі ухвалення позитивного для позивача судового рішення протягом п`яти днів з дня його ухвалення разом із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 04.11.2020р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020р. справу №922/2386/20 та направити справу до господарського суду Харківської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Представником позивача було заявлено усне клопотання, в якому просив суд повернути апеляційну скаргу апелянту, як подану з метою зловживання процесуальним правом на апеляційне оскарження ухвали суду; застосувати до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю штраф за зловживання процесуальним правом на підставі пункту 2 частини 1 статті 135 Господарського процесуального кодексу України у розмірі десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та постановити окрему ухвалу та направити її до Ради адвокатів Харківської області з приводу неналежного виконання своїх професійних обов`язків адвокатом Орловим Олександром Олександровичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2168 від 22.11.2017).
В обґрунтування зазначеного клопотання позивач посилався на очевидну безпідставність апеляційної скарги, єдиною метою її подання слід вважати свідоме, умисне затягування представником апелянта розгляду справи по суті позовних вимог шляхом передачі судом розгляду даної справи до Великої Палати Верховного Суду з підстав спору про підсудність.
Крім того, позивач зазначає, що правничу допомогу апелянту надає досвідчений адвокат, який знає та не міг не розуміти положення частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, яка чітко встановлює правило розгляду спорів за позовом до центрального органу виконавчої влади.
Отже, за наведених обставин, на думку позивача, наведені дії апелянта свідчать про зловживання останнім своїм правом на апеляційне оскарження, існують підстави для притягнення його до процесуальної відповідальності та повернення апеляційної скарги відповідно до частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, у разі відмови в задоволенні заявленого клопотання, представник позивача просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020р. справу №922/2386/20 залишити без змін та керуючись частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення надати можливість довести розмір фактично понесених судових витрат у зв`язку із розглядом справи №922/2386/20.

Розглянувши клопотання позивача про визнання дій Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю зловживанням процесуальними правами, застосування заходів процесуального примусу та постановлення окремої ухвали, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно пункту 5 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Згідно статті 131 Господарського процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу (частина 1 статті 135 Господарського процесуального кодексу України).
Крім того, частинам 2, 5, 8 статті 246 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.
Розглянувши наведені доводи позивача, враховуючи конкретні обставини у даній справі, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для визнання дій Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю зловживанням процесуальними правами, не вбачає підстав для застосування до представника апелянта заходів процесуального примусу та відповідно підстави для постановлення окремої ухвали відносно представника апелянта – адвоката Орлова О.О. відсутні. 

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, що 2-ий відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (т.1 а.с.210), колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
За приписами частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Статтею 30 Господарського процесуального кодексу України  визначено виключну підсудність справ.
Так, згідно з частиною 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15.05.2018р. у справі №905/1566/17 та від 16.08.2019р. у справі №916/142/19, виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом.
Виключна підсудність, означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності.
Виключна підсудність, за змістом частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, визначає суд, яким має бути розглянуто справу.
Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування.
Крім того, у наведених постановах Верховним Судом було здійснено висновок про те, що якщо відповідачем у справі є орган, визначений в частині 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, то така справа у будь - якому разі підлягає розгляду місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі ТОВ (1-ий відповідач) та Міністерства юстиції України (2-ий відповідач) про скасування наказу Міністерства юстиції України від 24.06.2020р. №2184/5, яким скасоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.03.2020р. №5151084, прийняте державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем, анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряну Гамлету Аветіковичу.
Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014р. № 228, Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації.
Таким чином, оскільки одним із відповідачів у позовній заяві визначено Міністерство юстиції України, яке є центральним органом виконавчої влади, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що справа №922/2386/20 відповідно до приписів частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України  підсудна господарському суду м. Києва.

Щодо доводів апелянта про те, що даний спір підсудний господарському суду Харківської області на підставі частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України - за місцезнаходженням спірного нерухомого майна, судова колегія зазначає наступне.
Так, відповідно до частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Разом з тим, у випадку виникнення конкуренції норм частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України та частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України під час визначення підсудності спору з приводу нерухомого майна, відповідачем у якому є орган, зазначений у частині 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, слід керуватись частиною 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.02.2020р. у справі № 914/240/18.

Згідно з пунктом 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Частиною 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
З огляду на викладені вище обставини та те, що позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом було визначено 2-им відповідачем у даній справі є Міністерство юстиції України, спір не може бути розглянутий господарським судом Харківської області, а отже справа №922/2386/20 підлягає передачі за правилами виключної підсудності до господарського суду м. Києва.
Отже, господарським судом першої інстанції обґрунтовано передано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" на розгляд господарського суду міста Києва на підставі частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020р. у справі №922/2386/20 слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись ст.ст. 254, 255, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення.
Ухвалу господарського суду Харківської області від 17.09.2020р. у справі №922/2386/20 залишити без змін.
Повний текст постанови складено 05 листопада 2020р. 
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя                                                                    О.В. Плахов

Суддя                                                                                           Т.Д. Геза  

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко