У Х В А Л А
22 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 185/6764/19
провадження № 61-18067ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення,
В С Т А Н О В И В :
18 липня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення. Просив виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації. 
Позов обгрунтований тим, що він є власником квартири, відповідач зареєстрований у цій квартирі та проживає, чим порушує його права, як власника.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року, позов задоволено частково. Виселено ОСОБА_1 з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що користуючись квартирою, відповідач порушує права позивача, а вимога про зняття з реєстрації не підлягає задоволенню, оскільки зняття з реєстрації відбувається на підставі рішення суду про виселення.
У грудні 2020 року ОСОБА_1 поштовим зв`язком направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 754/613/18.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття провадження.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
У касаційній скарзі заявник просить зупинити виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року, проте не обгрунтував таке прохання та не надав доказів необхідності зупинення судового рішення.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Враховуючи те, що заявника не надав доказів щодо виконання рішення суду, не обгрунтував необхідності його зупинення, заява ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року до закінчення перегляду в касаційному порядку задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 185/6764/19 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення.
Відмовити у зупиненні виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 22 січня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     А. С. Олійник
         С. О. Погрібний
         В. В. Яремко