Справа № 143/849/20
Провадження № 22-ц/801/2248/2020
Категорія: 20
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року	Справа № 143/849/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Голоти Л.О., Копаничук С.Г.,
за участі секретаря судового засідання Файчук Я.В., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання права на земельну частку (пай), 
в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Очеретнянської сільської ради, Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання права на земельну частку (пай).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.05.1998 року він був зарахований на роботу на посаду головного агронома в КСП ім.Шевченка с.Очеретня, Погребищенського району, Вінницької області (протокол №9 від 10.05.1998 року).
14.09.1995 КСП ім. Шевченка с. Очеретня, Погребищенського району, Вінницької області було отримано Державний акт на право колективної власності на землю серії ВН № 000015, про що в Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю було зроблено запис за №19.
28.08.2000 року ОСОБА_1 звільнився із КСП ім. Шевченка с.Очеретня за власним бажанням (наказ № 35від 30.08.2000 року).
Після отримання господарством вказаного Державного акту на право колективної власності на землю серії ВН № 000015 та на момент уточнення списків осіб, які були помилково пропущені, і які мають право на земельну частку (пай), він був членом КСП та працював в ньому. Проте при складанні списків осіб, які набули право на отримання земельної частки (паю) при розпаюванні земель, що знаходиться у постійному користуванні КСП ім. Шевченка с. Очеретня, Погребищенського району, Вінницької області, що є додатком до вказаного державного акту на право колективної власності на землю, ОСОБА_1 помилково включено не було.
В подальшому на загальних зборах КСП ім. Шевченка с. Очеретня, Погребищенського району, Вінницької області 28.02.2000 року було прийнято рішення виділити йому земельну ділянку (пай), як пропущеному помилково в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) працівнику (протокол №1 загальних зборів КСП ім. Шевченка с. Очеретня, Погребищенського району Вінницької області від 28.02.2000 року).
Позивач вважав, що вже має право на земельну частку (пай), оскільки мав би бути включений до списку осіб, які набули право на отримання земельної частки (паю) при розпаюванні земель, що знаходиться у постійному користуванні КСП ім. Шевченка с. Очеретня, Погребищенського району, Вінницької області, що є додатком до вказаного державного акту на право колективної власності на землю, та звернувся за витягом із вказаного списку із своїм прізвищем до відділу Держгеокадастру у Погребищенському районі. У відповіді відділу Держгеокадастру у Погребищенському районі від 13.12.2019 року за №0-2-0.32-7/362-19 йому фактично було відмовлено у виділенні в натурі даної земельної ділянки.
Сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_1 не видавався, так як технічна документація по паюванню земель, переданих в колективну власність колгоспу, містила в собі список членів КС ім.Шевченка с.Очеретня Погребищенського району Вінницької області, які мають право на земельну частку (пай), в якому його не зазначено з невідомих причин.
Про вказані обставини щодо порушення його прав йому стало відомо із вищенаведеного листа - відповіді на його звернення від 13.12.2019 року.
Вважає, що оскільки він на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством ім. Шевченка с. Очеретня, Погребищанського району Вінницької області державного акту на право колективної власності на землю був членом даного КСП, був внесений в додаткові списки осіб, як мають право на земельну частку пай, то відповідно має право на земельний пай.
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2020 року в задоволенні позову  ОСОБА_1 до Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання права на земельну частку (пай) відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
10 грудня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області на подану апеляційну скаргу, в якому з викладеним в ній заявник не погодився, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що згідно запису в трудовій книжці від 05.05.1998 року ОСОБА_1 був зарахований на роботу на посаду головного агронома в КСП ім. Шевченка с. Очеретня Погребищенського району Вінницької області (протокол №9 від 10.05.1998 року) ( а.с. 5).
14.09.1995 року КСП ім. Шевченка с. Очеретня Погребищенського району Вінницької області було отримано Державний акт на право колективної власності на землю серії ВН № 000015, про що в Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю було зроблено запис за № 19. Позивач відсутній у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що додається до вказаного Державного акту на право колективної власності на землю (а.с. 6-21).
28.08.2000 року ОСОБА_1 звільнився із КСП ім. Шевченка с.Очеретня за власним бажанням (наказ №35від 30.08.2000 року) ( а.с. 5).
Відповідно до архівної виписки від 02.03.2004 року № 79 з протоколу №1 загальних зборів КСП ім. Шевченка с. Очеретня Погребищенського району Вінницької області щодо початку реорганізації КСП від 28.02.2000 року на момент розпаювання земельні участки розділено на 600 чоловік , в тому числі на пенсіонерів. Помилково було пропущено 15 чоловік працюючих, в тому числі ОСОБА_1 , для цих працівників мали виділити земельні участки з резервного фонду.
Згідно інформації № 398 від 20.12.2019 року Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області за запитом ОСОБА_1 на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області вільні землі запасу та резерву сільської ради відсутні.
Згідно повідомлення №0-2-0.32-2/362-20 від 19.02.2020 року Відділу у Погребищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відповідно до розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації від 17.05.2004 року № 208 «Про затвердження уточнених розрахунків вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП ім. Шевченка с.Очеретня Погребищенського району Вінницької області» середній розмір земельної частки (паю) по даному господарству становить 3.3269 умовних кадастрових гектарів вартістю 12 093 грн. 17 коп.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів, що його права були порушені, невизнані чи оспорені іншими суб`єктами правовідносин і що обраний ним спосіб захисту є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
За змістом положень статті 5 ЗК України в редакції закону від 11 березня 1992 року № 2196-XII, статті 3 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання колективним сільськогосподарським підприємством, сільськогосподарським кооперативом, або сільськогосподарським акціонерним товариством державного акту на прав колективної власності на землю.
Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право власності колективної власності на землю.
Отже, особа набуває право на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акту на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акту на право колективної власності.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
14.09.1995 року КСП ім. Шевченка с. Очеретня Погребищенського району Вінницької області було отримано Державний акт на право колективної власності на землю серії ВН № 000015, про що в Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю було зроблено запис за № 19. Позивач відсутній у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що додається до вказаного Державного акту на право колективної власності на землю (а.с. 6-21).
Згідно запису в трудовій книжці від 05.05.1998 року ОСОБА_1 був зарахований на роботу на посаду головного агронома в КСП ім. Шевченка с. Очеретня Погребищенського району Вінницької області (протокол №9 від 10.05.1998 року) ( а.с. 5).
Відповідно до архівного витягу з протоколу №1 загальних зборів КСП ім. Шевченка с. Очеретня Погребищенського району Вінницької області щодо початку реорганізації КСП від 28.02.2000 року на момент розпаювання земельні участки розділено на 600 чоловік , в тому числі на пенсіонерів. Помилково було пропущено 15 чоловік працюючих, в тому числі ОСОБА_1 , для цих працівників мали виділити земельні участки з резервного фонду (а.с. 24).
Відтак факт роботи позивача в КСП ім. Шевченка с. Очеретня Погребищенського району Вінницької області підтверджується копією трудової книжки та архівним витягом з протоколу №1 загальних зборів КСП ім. Шевченка с. Очеретня, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає доведеним факт того, що  ОСОБА_1 працював в якості члена КСП ім. Шевченка, а відтак мав право на земельну частку (пай).
Одночасно апеляційний суд врахував, що згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.
З огляду на зазначені вимоги в цій справі слід застосовувати положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР.
Згідно з статтею 71 ЦК Української РСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.
Відповідно до положень статті 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.
За змістом пункту 6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 01 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК Української РСР 1963 року.
Відповідно до статей 71, 75 ЦК Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судами незалежно від заяви сторін.
Статтею 80 ЦК УРСР встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 не навів обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності для звернення до суду із позовом.
Посилання позивача на те, що він змінив місце роботи та проживання, внаслідок чого не мав можливості оформити право на земельну частку (пай), а про порушення його права на таку земельну ділянку (пай) дізнався лише в грудні 2019 року перебував у місцях позбавлення волі, на переконання апеляційного суду, не доводять поважності пропуску строку, оскільки відповідно до матеріалів справи на загальних зборах КСП ім. Шевченка с. Очеретня, Погребищенського району, Вінницької області 28.02.2000 року було прийнято рішення виділити йому земельну ділянку (пай), як пропущеному помилково в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) працівнику (протокол №1 загальних зборів КСП ім. Шевченка с. Очеретня, Погребищенського району Вінницької області від 28.02.2000 року), проте тривалий час не звертався до уповноважених органів за вирішенням питання оформлення права власності на земельну ділянку, а із зазначеним позовом звернувся до суду майже через 20 років.
Відповідно до усталеної судової практики член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).
З урахуванням наведених обставин, враховуючи, що позивач не довів наявність поважних причин пропуску позовної давності та звернувся до суду за спливом 20 року (з року виділення ОСОБА_1 земельного участка, як помилково пропущеному працюючому працівнику) з моменту, коли він набув право на земельну частку (пай), до спірних правовідносин підлягає застосуванню позовна давність, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
       Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2020 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 23 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач:                         В.П. Рибчинський
Судді:                                         Л.О. Голота
                                                                       С.Г. Копаничук