Справа № 464/1820/19                                         Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О. 
Провадження № 22-ц/811/882/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:53

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        05 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Сеньків Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача 10 660 грн. основного боргу та 1 921 грн. судових витрат.
Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 03 жовтня 2015 року за участі відповідача ОСОБА_1 (який керував автомобілем, однак не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) мала місце дорожньо-транспортна пригода („ДТП”), в результаті якої загинув пішохід ОСОБА_2 , витрати на поховання якого відповідно до товарного чеку від 04 жовтня 2015 року становлять 10 660 грн. і які потерпілій відшкодувало МТСБУ, однак відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати ці витрати позивачу, а тому останній змушений звернутися до суду з даним позовом (а.с. 3-4).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) в порядку регресу 10 660 грн. та 1 921 грн. судових витрат (а.с. 42-43).

Дане рішення оскаржив відповідач.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також на порушення норм матеріального і процесуального права.
Звертає увагу на те, що постановою слідчого від 23 грудня 2015 року кримінальне провадження проти нього було закрито за відсутністю вини з його сторони, так як експертом було встановлено, що він не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_2 , а відтак вважає, що „згідно Українського законодавства коли немає вини тоі не може бути і відповідальності”.
Стверджує, що він заплатив матері загиблого витрати на поховання в сумі 10 000 грн., посилаючись на її розписку, копія якої є у матеріалах справи, і вважає, що суд неправомірно „не визнав цієї розписки”.
Звертає увагу на те, що МТСБУ листом від 04.04.2016 року взагалі вимагало від нього „сплатити 10 660 грн. за пошкоджений автомобіль”: невідомо який і ким пошкоджений.
Товарний чек від 04.10.2015 року, як доказ витрат на поховання, вважає дуже сумнівним, як доказ понесення цих витрат (а.с. 47-48).

В судовому засіданні 22 червня 2020 року апелянт (відповідач) та представник позивача дали свої пояснення по суті спору (а.с. 77-78) і в судовому засіданні було оголошено перерву до15-00 год. 05 жовтня 2020 року, про що згадані учасники справи були повідомленими під власноручний підпис (а.с. 79).
Будучи належним чином повідомленим про продовження апеляційного розгляду справи 05 жовтня 2020 року (а.с. 79), апелянт в судове засідання не з`явився і про причини такої неявки суд не повідомив.
За наведених обставин колегія суддів вважає можливим завершення апеляційного розгляду справи за відсутності апелянта. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача (дані ними в судовому засіданні 22 червня 2020 року), перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається відповідачем (апелянтом) той факт, що за участі останнього 03 жовтня 2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинув пішохід ОСОБА_2 .
При цьому ОСОБА_1 керував автомобілем (який є джерелом підвищеної небезпеки), не маючи чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Так само, відповідачем не оспорюється факт виплати позивачем ОСОБА_3 (сестрі загиблого у ДТП ОСОБА_2 ) 10 660 грн. страхового відшкодування, яке передбачено статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пунктом 27.4 якої встановлено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

Як стверджується долученими в обґрунтування заявлених позовних вимог до позовної заяви документами, ОСОБА_3 було надано позивачу (МТСБУ) оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_2 та документи, що підтверджують понесені нею витрати на поховання ОСОБА_2 в сумі 10 660 грн. (зокрема – товарний чек від 04.10.2015 року на суму 10 660 грн.; а.с. 103), а також документи, що підтверджують той факт, що вона є рідною сестрою загиблого у ДТП ОСОБА_2 .
Колегія суддів вищезгаданий товарний чек від 04.10.2015 року на суму 10 660 грн. (а.с. 103) вважає належним та допустимим доказом підтвердження витрат на поховання ОСОБА_2 , оскільки доводи апеляційної скарги, які ставлять під сумнів його достовірність, ґрунтуються лише на припущеннях і не спростовують того факту, що речі, які зазначені у цьому товарному чеку (зокрема - домовина, хрест тощо), є просто необхідними для поховання. 

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє (зокрема) транспортним засобом (частина 2), і що ця особа відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5).
Відповідачем не наведено обставин, які можна було б визнати надзвичайними або невідворотними (пункт 1 частини 1 статті 263 ЦК України).
Так само, як відсутні докази умислу потерпілого ОСОБА_2 на вчинення 03.10.2015 року ДТП у якій він загинув.

Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а відтак МТСБУ вправі було пред`явити ОСОБА_1 вимогу про компенсацію ним виплаченого МТСБУ страхового відшкодування у розмірі 10 660 грн.
Як вбачається з листа МТСБУ до ОСОБА_1 від 24.03.2016 року № 8287, МТСБУ просило ОСОБА_1 також «надати інформацію про вже здійснені взаєморозрахунки з учасниками ДТП» (а.с. 90), однак ці доводи позивача ОСОБА_1 залишив без жодних пояснень.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 повідомляв МТСБУ про будь-які «взаєморозрахунки» з мамою загиблого у ДТП ОСОБА_2 , а тому доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що він ніби-то виплатив їй 10 000 грн. на поховання сина, про що свідчить її розписка про відсутність у неї до ОСОБА_1 моральних та матеріальних претензій (фотокопію якої відповідач долучив до матеріалів справи; а.с. 30), також до уваги прийматися не можуть.
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 05 жовтня 2020 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Крайник Н.П.

                                                                       Шеремета Н.О.