Справа №591/6057/20 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.	
Номер провадження 33/816/518/20 	Суддя-доповідач Литовченко Н. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1   
піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
За змістом постанови, 18.09.2020 року о 11 год. 11 хв. в м. Суми по вул. Г.Крут, водій ОСОБА_1 керував автомобілем DAEWOO Lanos, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, зміна кольору шкіряного покриву обличчя, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2020 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
За змістом доводів поданої апеляційної скарги вказує, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, невірно застосовано норми ч. 1 ст.130, ст.251, ст.252 ч.1 ст.256, ч.3 ст.266 КУпАП та п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103.
ОСОБА_1 зазначає, що не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки працівники поліції взагалі не пропонували пройти будь – який вид огляду, а складений відносно нього протокол за своїм змістом не відображає фактичних обставин справи щодо його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а тому, на переконання апелянта, даний протокол не є допустимим доказом. 
Також вказує на те, що письмові пояснення свідків є недопустимим доказом, оскільки вони взагалі були відсутні при зупинці транспортного засобу та вважає, що суд першої інстанції не оцінив представлені докази з кількох документів в сукупності, здійснив це неповно і необ`єктивно, через що припустився необгрунтованого і нічим не підтвердженого висновку про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння при наданні суду суперечливих матеріалів про відмову від проходження огляду.
Дані обставини, на думку ОСОБА_1 , вказують на необгрунтованість оскаржуваної постанови, неповноту проведеного судового розгляду.
Апелянт в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, при цьому, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин не надавав. За таких обставин, вважаю можливим розглянути справу за його відсутності.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.
Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Як вбачається із матеріалів справи, суддею суду першої інстанції з урахуванням вказаних вимог закону з`ясовані обставини, що свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Вважаю, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, які суддя належним чином проаналізував та надав оцінку у їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 18.09.2020 серії ДПР18 №032353  (а.с.1); письмовими поясненнями свідків (а.с.2,3); даними, що вбачаються з відеофайлів, які містяться на наданих відділенням поліції диску «DVD-R» (а.с.8).
Перевіряючи дані доводи апелянта приходжу до таких висновків.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.09.2020 року, 18.09.2020 року о 11 год. 11 хв. в м. Суми по вул. Г.Крут, водій ОСОБА_1 керував автомобілем DAEWOO Lanos, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, зміна кольору шкіряного покриву обличчя, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апелянта про невідповідність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, даний протокол складений уповноваженою на те посадовою особою, за своїм змістом протокол відповідає положенням ст.256 КУпАП, п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 з наступними змінами та містить в собі всі необхідні відомості. 
Крім протоколу про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2, 3), з яких вбачається, що зазначені свідки були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема під час складання протоколу та щодо оскарження таких дій. 
При цьому, як вбачається з відеозапису, який міститься на диску, на якому відображено та безсторонньо зафіксовано нагрудними відеокамерами (відеореєстраторами) інспекторів патрульної поліції та службового автомобіля обставини події після зупинення автомобіля DAEWOO Lanos, д/н НОМЕР_1 , в ході спілкування з водієм, було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку. ОСОБА_1 одразу відповів відмовою на проходження перевірки, потім ще раз відмовився вже в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Така позиція апелянта працівниками поліції цілком обґрунтовано була розцінена як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що мало наслідком складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до п.8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,                   і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від 
огляду.
Так, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.
З огляду на вищевикладене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у провину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.  
При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному перегляді справи, не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1   піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Литовченко Н. О.