Номер провадження: 33/813/1331/20
Номер справи місцевого суду: 496/3669/20 
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        13.11.2020 року                                                                 м. Одеса
       
       Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Феленко В.В.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кузьміна Євгена Олександровича на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн. 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Кузьмін Є.О. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2020 року та провадження по справі закрити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не надано правової оцінки тим доказам, що надано захисником, внаслідок чого винесено незаконне рішення. 
Також, захисник вказує, що з 01 липня 2020 року набув чинності Закон України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIIІ (далі – Закон № 2617-VIIІ) «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким криміналізовано поставлені у провину водію дії. Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі – Закон № 720-ІХ) внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ та виключено положення з цього закону щодо запровадження нової редакції ст. 130 КУпАП та виключення адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння та виключено положення щодо криміналізації вказаних дій осіб. Тобто, апелянт наголошує, що Законом № 720-ІХ внесені зміни не до КУпАП та КК України, а до Закону № 2617-VIIІ, який вже вичерпав свою дію.
Таким чином, на думку апелянта, провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням 01 липня 2020 року акту, який встановлював адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. 
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , та його захисник – адвокат Кузьмін Є.О., в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового засідання.
Адвокат Кузьмін Є.О. 13.11.2020 року, через засоби електронного зв`язку, надав до Одеського апеляційного суду додаткові пояснення по справі та клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в іншому судовому процесі (справа № 753/15328/20) в Дарницькому районному суді м. Києва. 
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , про причини неявки в судове засідання 13.11.2020 року суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав.
Відповідно положень ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Справа до Одеського апеляційного суду надійшла 02.11.2020 року, внаслідок чого строк розгляду справи спливає 22.11.2020 року.
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, звертаючись до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, належним та допустимих доказів обов`язкової присутності адвоката Кузьміна Є.О. в цьому судовому засіданні не надав. Крім того, з даного клопотання не вбачається, коли саме було призначено судове засідання і коли закінчується перебіг строків передбачених статтею 38 КУпАП.
Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення клопотання адвоката Кузьміна Є.О., як захисника Кадоло І.О., про відкладення розгляду справи за апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 . 
Дослідивши уважно матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. 
Стаття 1 КУпАП встановлює, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до приписів статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.
Зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України.
Згідно статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оскаржувана постанова судді місцевого суду відповідає вказаним вимогам закону, є обґрунтованою та законною, у зв`язку апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови судді від 06 жовтня 2020 року.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 069234 від 17.08.2020 рокуводій ОСОБА_1 17 серпня 2020 року об 11.00 год. на 450 км а/д М-05 «Київ-Одеса» біля СП «Дачне» керував автомобілем «Opel Meriva», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичній установі відмовився в присутності двох свідків. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 3). 
Згідно пояснень, наданих ОСОБА_1 17.08.2020 року, останній, керуючи автомобілем «Opel Meriva», державний номер НОМЕР_1 , був зупинений на КП «Дачне» за порушення правил користування ременем безпеки, після чого у інспектора поліції виникла підозра на його стан сп`яніння. Напередодні 16.08.2020 року ОСОБА_1 вжив літр пива і, знаючи, що з 16.08.2020 року 15-00 год. до 17.08.2020 року 11-00 год., в нього не може бути ознак сп`яніння, тому у присутності понятих він відмовився проходити тест на сп`яніння (а. с. 4). 
Відповідно до пояснень, наданих свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 17.08.2020 року, останні стали свідками того, що гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на приладі «Драгер» для перевірки стану алкогольного сп`яніння або проїхати до медичного закладу, на що ОСОБА_1 відмовився (а. с. 5-6).
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП відеозапис віднесений до джерел доказів. 
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису. 
З відеозапису, що наявний в матеріалах справи, вбачається, що 17.08.2020 року співробітниками поліції у присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в медичній установі, однак ОСОБА_1 відмовився від такого огляду. 
У зв`язку з чим, співробітниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 069234 від 17.08.2020 року за ст. 130 ч. 1 КУпАП, за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху. 
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху встановлює: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Слід зазначити, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
У своїх діях під час складання матеріалів про адміністративні правопорушення поліцейські повинні керуватись положеннями КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція від 09.11.2015 року), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі – Порядок від 17.12.2008 року), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі – Інструкція від 07.11.2015 року),
Положення ст. 266 КУпАП визначають, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно Порядку від 17.12.2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. 
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно Інструкції від 09.11.2015 року ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Розділом X «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП» Інструкції від 07.11.2015 року передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи, такими, що є: достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 17.08.2020 року та інкримінуються ОСОБА_1 . Тобто, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доказана матеріалами справи. 
Щодо доводів апелянта про необхідність скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, апеляційний суд зазначає наступне. 
Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі – Закон № 2617-VIII). Закон № 2617-VIII повинен був набрати чинності 1 січня 2020 року, проте був відтермінований і набрав чинності 1 липня 2020 року. 
Підпунктом 4 пункту 1 Розділу 1 Закону № 2617-VIIІ внесено зміни до КУпАП, а саме статтю 130 викладено в новій редакції.
При цьому, підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1 Закону № 2617-VIIІ КК України доповнено статтею 286-1, що передбачала відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
17.06.2020 року прийнято Закон України № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі – Закон № 720-IX), який набрав чинності 03.07.2020 року. 
Підпунктом 1 пункту 117 Розділу 1 Закону № 720-IX встановлено у розділі I у пункті 1 Закону № 2617-VIII виключити підпункти 2-4, 7, 9 і 10. 
Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 року і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
З підпункту 2 пункту 117 Розділу 1 Закону № 720-IX вбачається, що у розділі I у пункті 2 Закону № 2617-VIII також виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Твердження апелянта, що Законом № 720-ІХ внесені зміни не до КУпАП, а до Закону № 2617-VIII, є хибними, оскільки системний аналіз вказаних норм права дає підстави вважати Закон № 2617-VIII змінив редакцію статті 130 КУпАП, проте Закон № 720-ІХ ці зміни скасував, тобто з 03 липня 2020 року диспозиція статті 130 КУпАП є чинною в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.
Внесення таких змін до КУпАП відповідає вимогам частини четвертої статті 2 цього Кодексу. 
Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Згідно з Указом Президента «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» офіційними друкованими виданнями є: «Офіційний вісник України»; газета «Урядовий кур`єр». Офіційними друкованими виданнями, в яких здійснюється офіційне оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України, є також газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України». Офіційним друкованим виданням, в якому здійснюється офіційне оприлюднення законів, актів Президента України, є також інформаційний бюлетень «Офіційний вісник Президента України». Нормативно-правові акти, опубліковані в інших друкованих виданнях, мають інформаційний характер і не можуть бути використані для офіційного застосування.
Як вбачається із сайту «База даних «Законодавство України» за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/main, База даних «Законодавство України» має інформаційний характер і не є офіційним друкованим виданням. Вона використовується згідно із Положенням про веб-ресурси Верховної Ради України.
Згідно з Положенням про веб-ресурси Верховної Ради України, затвердженого Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 19 травня 2015 року № 699, веб-ресурси Верховної Ради України є офіційним джерелом інформації Верховної Ради України, що забезпечують висвітлення діяльності Верховної Ради України, парламентських органів та Апарату Верховної Ради України, сприяють обміну інформацією з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, інформаційній взаємодії з урядовими і неурядовими організаціями інших країн, із громадськістю.
Отже, База даних «Законодавство України» має інформаційний характер, а тому не може бути застосована як офіційне видання. 
Тому, суд першої інстанції правомірно застосував до вказаного правопорушення норму ст. 130 ч. 1 КУпАП, а посилання апелянта стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.
Позиція апелянта, яку той висловив в апеляційній скарзі та його процесуальна поведінка, пов`язана з наданням пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Враховуючи наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, внаслідок чого немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
При цьому судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного та безальтернативного адміністративного стягнення, яке передбачене санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:
1)        залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2)        скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3)        скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4)        змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кузьміна Євгена Олександровича - залишити без задоволення.
Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе