ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6423/20 Справа № 201/9032/18 	  	Головуючий у першій інстанції: Антонюк О. А. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, – 

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 15 квітня 1995 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду шлюб сторін розірвано 10 січня 2013 року. Спільна дитина після розлучення батьків залишилися мешкати зі своєю матір`ю, з відповідачем вони мешкають окремо. Відповідач участі в вихованні і матеріальному забезпеченні сина не приймає. Позивачка вимушена була звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до її повноліття, які рішенням суду від 15 січня 2013 року було стягнуто; аліменти виплачувалися, заборгованості немає. Син сторін хворіє, має хронічні захворювання, потребує витрат на лікування і навчання, розвиток здібностей та інше. Позивачка працює, але матеріально погано забезпечена. Відповідач офіційно працює, отримує суттєві доходи. Неповнолітній син навчається, відвідує гуртки, має додаткові заняття, часто хворіє, потребує додаткових витрат батьків на розвиток своїх здібностей. Позивачем було витрачено на відвідування лікарів у 2018 році 830,00 грн., на клінічно-лабораторні дослідження у 2017-2018 роках 1657,00 грн., на медичні препарати у 2017-2018 роках 5273,79 грн., на придбання очищувача повітря та фільтру для нього 13178,00 грн., на навчання англійської мови 7130,00 грн та на відпочинок на морі влітку 2017 року 16250,00 грн., на загальну суму 44318,79 грн. Таким чином, позивач зазначає, що з відповідача підлягає стягненню половина вказаних сум, що становить, згідно позовних вимог, 22156,39 грн. ОСОБА_3 також було подано уточнену позовну заяву про стягнення додаткових витрат на утримання сина за період 2019 року, а саме позивач на відвідування лікарів у 2019 році витратила 3370,00 грн., на клінічно-лабораторні дослідження у 2019 році 1265,00 грн., на медичні препарати у 2019 році 7480,35 грн., на спелеотерапію 720,00 грн., що загалом складає 12835,35 грн. Половина від цієї суми (6417,67 грн.) також, на думку позивача, підлягає стягненню з відповідача. Тому, уточнивши (збільшивши) позовні вимоги, позивач просила стягнути на свою користь з відповідача додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 28573,39 грн.;стягувати з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину, а саме на відпочинок на морі, щорічно до досягнення дитиною повноліття в розмірі 8125,00 грн. та на розвиток здібностей дитини щомісячно до досягнення ним повноліття в сумі 320,00 грн. (а.с. 13-6, 137-139 т.1). 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : відвідування лікарів, клініко-лабораторні дослідження, придбання очищувача повітря та фільтру, розвиток здібностей дитини (англійська мова), відпочинок і оздоровлення на морі у 2017 році в сумі 8125 грн. – всього 28573,39 грн. Вирішено також стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відпочинок і оздоровлення сина на морі щорічно по 8125,00 грн., починаючи з 2018 року до повноліття, та на розвиток здібностей сина щомісячно по 320,00 грн., починаючи з 21 серпня 2018 року до повноліття. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2113,00 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову шляхом стягнення з нього додаткових витрат в сумі 3068,60 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог просить відмовити. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого відділом РАГС виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська 15.04.1995 року (а.с. 4 т.1). 
Сторони мають спільну неповнолітню дитину – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ 11.02.2009 року (а.с. 9 т.1). 
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2013 року у цивільній справі №422/10204/2012 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 15.04.1995 року відділом РАГС виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №300. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_3 залишено без змін. 
Після розлучення спільна дитина ОСОБА_5 залишився мешкати зі своєю матір`ю.
ОСОБА_5 має низку захворювань, стаждає на ацитономічний синдром, порушення шлунково-кишкового тракту, дискінезію жовчних шляхів, хронічний фарингіт, вегето-судинну дистонію, що підтверджується представленими письмовими доказами та не спростовано відповідачем. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2013 року у цивільній справі №2/205/270/13 (422/10203/12) позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття ОСОБА_4 , починаючи стягнення з 08 листопада 2012 року. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 229,40 грн. Рішення набрало законної сили 28.01.2013 року. 
На виконання вказаного вище рішення Ленінським районним судом м.Дніпропетровська було видано 30 січня 2013 року виконавчий лист №2/205/270/13 (422/10203/12) (а.с. 10 т.1). 
Встановлено, що у 2018 році позивач витратила на консультації лікарів, у зв`язку з лікуванням сина ОСОБА_6 830,00 грн., а саме 06.02.2018 року 100,00 грн., 23.02.2018 року 200,00 грн., 01.03.2018 року 330,00 грн., 21.03.2018 року 200,00 грн., що підтверджується квитанціями ТОВ «Дніпромедінвест» від 06.02.2018 року, від 01.03.2018 року, ТОВ «Ноилс» від 23.02.018 року, від 21.03.2018 року (а.с. 29, 31, 32 т.1). 
Позивачем було витрачено на клініко-лабораторні дослідження у 21.07.2017 року 657,00 грн., що підтверджується замовленням та квитанцією ТОВ «Сінево Схід» від 21.07.2017 року (а.с. 33а, 34 т.1), 05.02.2018 року 230,00 грн. згідно квитанції ТОВ «Незалежна лабораторія Інвітро» (а.с.30 т.1 ), 02.03.2018 року 270,00 грн., що підтверджується актом про надані послуги та квитанцією ТОВ «Дніпромедінвест» від 02.03.2018 року (а.с. 33 т.1), а всього 1157,00 грн. Зазначені витрати на клініко-лабораторні дослідження також визнано відповідачем відповідно до змісту його відзиву на позовну заяву (а.с. 99-101 т.1). 
Витрати ОСОБА_3 грошових коштів на купівлю медичних препаратів у період 2017-2018 років, у зв`язку з лікуванням сина ОСОБА_6 , становлять 4982,19 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями та визнається відповідачем згідно змісту відзиву на позовну заяву (а.с. 13-16, 18-20, 25-26, 29, 31, 100 т.1). 
Крім того, у зв`язку з консультаціями сина ОСОБА_6 в 2019 році у лікаря гастроентеролога, позивач витратила 21.03.2019 року 350,00 грн. та 04.04.2019 року 350,00 грн. на загальну суму 700,00 грн., що підтверджується актами про надані медичні послуги для пацієнтів ТОВ “Дніпромедінвест” та амбулаторними картами пацієнта №1734 від 21.03.2019 року та №1734 від 04.04.2019 року (а.с. 156, 162, 164 т.1). 
На здійснення медичної терапії сина ОСОБА_6 позивач витратила 09.09.2019 року 730,00 грн., 10.09.2019 року 380,00 грн., 11.09.2019 року 400,00 грн., 12.09.2019 року 380,00 грн., 13.09.2019 року 400,00 грн., 16.09.2019 року 380,00 грн., що підтверджується товарними чеками від вказаних дат (а.с. 154, 155 т.1); на проведення клініко-лабораторних досліджень 18.03.2019 року 370,00 грн. та 22.03.2019 року 895,00 грн., що підтверджується результатами досліджень та квитанціями ТОВ «Аптеки медичної академії» та ТОВ «Інвітро», на загальну суму 3935,00 грн. (157-158, 159-161 т.1). 
У 2019 році на купівлю медичних препаратів, у зв`язку з лікуванням сина ОСОБА_6 , позивач витратила 7480,35 грн., на підтвердження чого надано оригінали відповідних квитанцій, чеків та копії рецептів лікарів (а.с. 140, 145-147, 165-170 т.1). 
На розвиток здібностей спільної дитини ОСОБА_6 , а саме на навчання англійської мови, ОСОБА_3 було сплачено 23.11.2017 року 4010,00 грн., 05.12.2017 року 640,00 грн., 01.02.2018 року 640,00 грн., 09.01.2018 року 560,00 грн., 06.03.2018 року 640,00 грн., 03.04.2018 року 640,00 грн., а всього 7130,00 грн., що підтверджується копіює договору про надання послуг розвитку інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей дитини, укладеного 28.02.2017 року між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_3 та оригіналами квитанцій ФОП ОСОБА_7 від вказаних дат (а.с. 21-23, 31 т.1). 
Позивачем також здійснено витрати в загальній сумі 720,00 грн. на лікування сина ОСОБА_6 спелеотерапією у серпні 2019 року 9 разів вартістю по 80,00 грн. кожне, на підтвердження чого надано квитанції ЛОК «ДіАнна» від 15.08.2019 року, від 16.08.2019 року, від 17.08.2019 року, від 19.08.2019 року, від 20.08.2019 року, від 21.08.2019 року, від 22.08.2019 року, від 23.08.2019 року, від 24.08.2019 року (а.с. 148-149 т.1). 
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення біля моря чи на гірському курорті). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Частиною 2 вказаної вище статі встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. 
        Враховуючи зміст ст. 180 СК України, обов`язок утримувати своїх дітей до їх повноліття покладено на обох батьків, тому позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини підлягають задоволенню у розмірі 50% від підтвердженої суми витрат. 
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 18 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. 
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги, що обов`язки батьків з виховання та утримання дитини є рівними; зважаючи на часткове визнання відповідачем даного позову; враховуючи доведеність понесення позивачкою витрат на оплату медичних препаратів, клінічно-лабораторних досліджень, а також медичної терапії, які були призначені дитині лікарем, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на утримання ОСОБА_4 , що спричинені необхідністю лікування низки захворювань у розмірі 9902,27 грн., що складає половину від загальної суми витраченої позивачем на лікування сина в розмірі 19804,54 грн. (консультації лікарів 830,0 грн. та 700,0 грн., клініко-лабораторні дослідження 1157,0 грн., придбання медичних препаратів 4982,19 грн. та 7480,35 грн., на медичну терапію та проведення клініко-лабораторних досліджень на загальну суму 3935,0 грн, на спелеотерапію 720,0 грн). 
Крім того, колегія вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості (7130,00 грн.) відвідування ОСОБА_8 занять в навчальному центрі English Avenue з метою розвитку інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей дитини в період з березня 2017 року по квітень 2018 року, що складає 3565,00 грн. Такі витрати, пов`язані з розвитком здібностей дитини, а тому, в розумінні статті 185 СК, є додатковими витратами.
Такий висновок відповідає також правовій позиції Верховного Суду у постанові від 18.01.2018 року у справі №369/959/16-ц. 
Отже, загальна сума додаткових витрат на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , становить 13467 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 27 коп. (9902,27 грн + 3565,0 грн).
В задоволенні частини позовних вимог про стягнення з відповідача половини вартості клініко-лабораторних досліджень в сумі 270,00 грн. та 230,00 грн., половини вартості медичних препаратів на суму 291,60 грн., необхідно відмовити, оскільки позовні вимоги в цій частині є недоведеними та не визнаються відповідачем. З наданих суду квитанцій на суму 270,00 грн. від 24.10.2017 року та на суму 230,00 грн. від 02.11.2017 року не вбачається призначення платежів саме на лікування неповнолітнього ОСОБА_6 (а.с. 35, 36 т.1). 
Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення на користь позивача половини вартості очищувача повітря та фільтру для нього на загальну суму 13178,00 грн., адже позивачем не доведено необхідність придбання вказаного очищувача повітря саме для сина ОСОБА_6 (а.с. 27, 28 т.1). Посилання позивача на призначення лікарем використання вказаного обладнання - є недоведеними. Запис в медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_4 від 04.03.2016 “зволоження повітря у кімнаті, не перегрівати” (а.с. 15) — не є рекомендацією лікаря щодо обов”язкового використання очищувача повітря у кімнаті ОСОБА_6 у листопаді 2017 року, коли позивачкою було придбано очищувач повітря. 
Щодо стягнення з відповідача половини вартості туру до Туреччини сина ОСОБА_6 влітку 2017 року в сумі 8125,00 грн., згідно квитанції ПП «Алет-лайнс» від 30.07.2017 року №48, то позивачем не підтверджено будь-якими доказами, що вказаний відпочинок відбувався у санаторно-курортному закладі з метою оздоровлення дитини (а.с. 24 т.1). 
Не підлягають також задоволенню вимоги  ОСОБА_3 про стягнення на її користь додаткових витрат на дитину, а саме на відпочинок на морі, щорічно до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 8125,00 грн. та на розвиток здібностей дитини щомісячно до досягнення ним повноліття в сумі 320,00 грн., виходячи з наступного. 
Суду не надано належних та допустимих доказів обов”язкового відвідування ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , санаторно-курортних закладів саме поблизу моря щорічно до досягнення повноліття. Крім того, суду не надано будь-яких доказів щодо орієнтовної вартості такого санаторно-курортного лікування для дитини певного віку; станом на час розгляду справи витрати на відвідування ОСОБА_6 у майбутньому санаторно-курортних закладів позивачем не понесені, що визнано позивачем.
Відповідно до п. 5.1 договору про надання послуг розвитку інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей дитини, укладеного 28.02.2017 року між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , договір є пролонгованим на невизначений строк та може бути розірваний, зокрема, достроково в односторонньому порядку за умов, що передбачені у пунктах 5.2 — 5.4. Отже, вказаний договір не доводить факту відвідування ОСОБА_6 учбового центру щомісяця у майбутньому, до досягнення повноліття. Крім того, станом на час розгляду справи витрати на відвідування ОСОБА_6 у майбутньому учбового центру позивачем не понесені, що визнано позивачем.
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що спричинило ухвалення помилкового рішення, яке підлягає скасування з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
За змістом ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. 
Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України). 
На відповідача покладено обов`язок сплатити судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн., за подання у 2018 році позову, пропорційно задоволеним позовним вимогам (60,78%). За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив 1057,20 грн. судового збору. 
Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог; враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору; з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 13 грн. 74 коп. ((704,80 грн. х 60,78%) – (1057,20 грн. х 39,22%)).  
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.  
       За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Колегія наголошує, що ОСОБА_3 не позбавлена можливості звернення до суду з іншим позовом, за іншим обгрунтуванням щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – задовольнити частково. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткові витрати на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 13467 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 27 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір в сумі 13 (тринадцять) грн. 74 коп. 
ОСОБА_9 набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий
Судді