Справа № 755/6767/20	 	 	 	Головуючий у 1 інстанції Галига І.О.	
Провадження № 33/824/2523/2020	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.	

 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
            ___________________________________________________________________
 
                                                         П О С Т А Н О В А
                                                           іменем України
 
29 жовтня 2020 року                                                                                м. Київ 
 
Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 2 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки -
                                                         В С Т А Н О В И В:
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18                    № 429865 від 04 травня 2020 року, «04.05.2020 року о 17 год. 00 хв. в м. Києві по                              вул. Червоноткацька, 29 при виїзді з двору будинку № 29 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вул. Червоноткацька, та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження                                         з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.2 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП».
Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 429866 від 04 травня 2020 року, «04.05.2020 року о 17 год. 01 хв. в м. Києві                        по вул. Червоноткацька, 29 ОСОБА_2 керував автомобілем «Toyota Camry» д.н.з.                      НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, тремтіння тіла, поблякле обличчя, поведінка не відповідає обстановці що сталася, при цьому скоїв ДТП. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився в присутності свідків. Своїми діями водій порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП».
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року  ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 2 КУпАП, та накладено на нього: за ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк                       3 (три) роки;  за ст. 124 КУпАП - адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. На підставі ст. 36 КУпАП накладено на   ОСОБА_2 остаточне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк                       3 (три) роки.
Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу,                 в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч. 1                 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він не керував транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 . Вказує, що 04.05.2020 року водієм «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 була його колишня дружина - ОСОБА_3 , яка після безпосереднього зіткнення і зупинки транспортних засобів вийшла з автомобіля. Разом з тим, через пошкодження передньої пасажирської двері він, будучи пасажиром в той час, був вимушений виходити з автомобіля через водійське сидіння, а інший учасник ДТП помилково прийняв його за водія. В подальшому, через 8 годин приїхали працівники поліції і викликали свідків, які не були присутні під час вказаних подій та не можуть підтвердити, що саме він був за кермом. У зв`язку з викладеним вважає, що наявні у матеріалах справи докази його вини є неналежними та недопустимими, адже ні відео з нагрудних камер поліцейських, ні пояснення свідків не можуть підтвердити керування транспортним засобом саме ним. Разом з тим, зазначає, що оскільки в матеріалах справи відсутній медичний висновок про те, що він ( ОСОБА_2 ) 04.06.2020 року о 17:01 год. (на момент складання протоколу) перебував у стані наркотичного сп`яніння та відсутні належні, допустимі та достовірні докази того, що він дійсно керував вказаним транспортним засобом, тому, на його думку, в його діях  відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого                            ч. 2 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу, допитавши за клопотанням  ОСОБА_2 в якості свідків ОСОБА_3 та                     ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає                             до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів, оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Але цих вимог закону при прийняті рішення щодо ОСОБА_2 місцевим судом дотримано не було.
Як вбачається із постанови, місцевий суд прийшов до висновку про винуватість водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених                        ст. ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, при цьому послався як на докази на: протоколи про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 429866 від 04.05.2020 та ДПР18                         № 429865 від 04.05.2020; схему місця дорожньо-транспортної пригоди; пояснення, надані іншим учасником ДТП - ОСОБА_5 ; письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; відеозаписом з нагрудної камери, долученим до матеріалів справи.
Апеляційний суд не може погодитися з даним висновком місцевого суду, оскільки він ґрунтується без належної оцінки всіх зібраних у справі доказів.
З метою перевірки обставин, зазначених в протоколах про адміністративні правопорушення, складених щодо ОСОБА_2 , в судове засідання під час перегляду справи в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , викликалися: працівники поліції, які складали протоколи про адміністративні правопорушення - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; особи, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, як свідки - ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , а також  інший учасник ДТП - ОСОБА_5 , які в не з`явилися, причини не повідомили.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
У своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні апеляційної інстанції,              ОСОБА_2 повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та зазначив, що за кермом він не перебував та вказані правопорушення не вчиняв, за кермом перебувала його колишня дружина - ОСОБА_3 , в момент зіткнення він перебував на пасажирському місці і через пошкодження передньої пасажирської двері він вимушений був виходити з авто через водійські двері.
Зазначене підтвердили під час апеляційного перегляду справи також свідки                   ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 .
Але місцевий суд визнав неспроможними доводи з приводу керування автомобілем його дружиною, яка і скоїла ДТП, пославшись при цьому на пояснення іншого учасника ДТП   ОСОБА_5 .
Отже, при прийнятті рішення суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі обставини справи, письмові пояснення осіб, зазначених в протоколах про адміністративні правопорушення, не надавши належної оцінки відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, прийшов до помилкового висновку про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .
Частиною 1 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, зазначено, що у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський, пояснення учасників пригоди та свідків, показання технічних приладів (у разі їх наявності); показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.
Частиною 7 Розділу IX вказаної Інструкції зазначено, що уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративнеправопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.
Як вбачається з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_2 під час складання відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення неодноразово повторював, що за кермом він не перебував, вказані відомості підтвердила ОСОБА_3 , яка вказала що вона була водієм транспортного засобу, однак працівники поліції не надали належної уваги вказаним доводам. Окрім того, із цього ж відеозапису вбачається, що ОСОБА_5 - інший учасник ДТП не був впевненим щодо водія, який вчинив ДТП.
Уповноважена особа підрозділу поліції не встановила всі обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не вжила інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.
Що стосується висновків судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2                         ст. 130 КУпАП, то апеляційним судом враховується наступне.
За приписами п. 2.5 ПДР України лише водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.
ОСОБА_2 у своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що він не є водієм і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом.
Із відеозапису з нагрудної камери не вбачається, що ОСОБА_12 керував транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 . 
Крім того, свідки  ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 зазначили, що автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 керувала ОСОБА_3 , інший учасник ДТП -                              ОСОБА_5 не був впевненим щодо особи водія, яка вчинила ДТП.
Отже, будь які докази, які б вказували на те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ToyotaCamry» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння, матеріали справи не містять.
Зазначені обставини не були повно з`ясовані місцевим судом, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч.2 КУпАП.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в діях                    ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 2 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
                                          П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року щодо ОСОБА_2  скасувати, провадження у справі закрити.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
    Суддя 
Київського апеляційного суду                                                              Ю.В.Семенцов