Справа № 991/8834/20
Провадження1-кс/991/9062/20

У Х В А Л А 

27 жовтня 2020 року                                                        м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна – адвоката ОСОБА_4 , детектива ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 52019000000000585 від 15.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, 

В С Т А Н О В И В:

26.10.2020 засобами поштового зв`язку до Вищого антикорупційного суду надійшло відповідне клопотання, в якому прокурор прохає накласти арешт на мобільні телефони та частину корпусу з материнською платою ноутбука, з поломаним твердотілим накопичувачем, які були вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 .
Відповідно до матеріалів клопотання, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування, а Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Офісу Генерального прокурора – процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №52019000000000585 від 15.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
За версією органу досудового розслідування, службові особи Головного управління Держгеокадастру у Сумській області зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах юридичних осіб приватного права, прийняли рішення внаслідок яких у період 2018-2020 років із державної власності незаконно вилучена особливо цінна земля на території Роменського району Сумської області загальною площею понад 2600 га, яка перебувала на праві постійного користування у ДП ДГ «Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія», чим спричинено тяжкі наслідки.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 можливо здійснює загальне керівництво діями службових осіб ГУ Держгеокадастру у Сумській області щодо протиправного вилучення в інтересах ТОВ «АФ «Довіра» особливо цінних земельних ділянок, що перебували у користуванні вищевказаних державних підприємств. 
У ході досудового розслідування, 21.10.2020 детективами Національного антикорупційного бюро України, на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою:  АДРЕСА_1 . За результатами даного обшуку вилучено: 
1) мобільний телефон Apple iPhone IMEI НОМЕР_1 , s/n НОМЕР_2 , до якого поміщено сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»;
2) частину корпусу з материнською платою ноутбука фірми Apple MacBook Air модель А1466 s/n НОМЕР_3 , а також поламаним твердотілим накопичувачем марки Samsung model MZ-JPV128R/0A2, s/n НОМЕР_4 ;
3) мобільний телефон Assistant AS-4421 IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ;
4) мобільний телефон Huawei P6-U06 IMEI НОМЕР_7 , IMEI SV: НОМЕР_8 , до якого поміщено сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар».
Постановою старшого детектива Національного антикорупційного бюро України від 22.10.2020, вищезазначені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 52019000000000585 від 15.07.2019.
На підтвердження права власності та користування на вилучені речі, прокурором надано протоко обшуку від 21.10.2020. 
Детектив ОСОБА_5 , здійснюючи представництво сторони обвинувачення за дорученням прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_7 , у судовому засіданні клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні тексту клопотання та просив задовольнити з наведених у ньому підстав. Додатково пояснив, що спроби знищення вилучених носіїв інформації вказують на перебування на них відомостей, що можуть бути використанні стороною обвинувачення для встановлення обставин кримінального провадження. 
Представник власника майна – адвокат ОСОБА_4 та власник майна - ОСОБА_3 у судовому засіданні послалися на розсуд суду при вирішенні питання про накладення арешту на зазначене майно, зазначивши, що це право сторони обвинувачення звертатися з подібним клопотанням.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши позицію учасників судового засідання, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Частина 3 ст. 132 КПК України зазначає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В силу вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні;
3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання, детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному 15.07.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 
Під час досудового розслідування, в період часу з 09 год. 00 хв. по 10 год. 00 хв. 17 вересня 2020 року, детективами Національного антикорупційного бюро України, на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25.09.2020, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою:  АДРЕСА_1 , за результатами якого вилучено:
1) мобільний телефон Apple iPhone IMEI НОМЕР_1 , s/n НОМЕР_2 , до якого поміщено сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»;
2) частину корпусу з материнською платою ноутбука фірми Apple MacBook Air модель А1466 s/n НОМЕР_3 , а також поламаним твердотілим накопичувачем марки Samsung model MZ-JPV128R/0A2, s/n НОМЕР_4 ;
3) мобільний телефон Assistant AS-4421 IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ;
4) мобільний телефон Huawei P6-U06 IMEI НОМЕР_7 , IMEI SV: НОМЕР_8 , до якого поміщено сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар».
Із наданих у судовому засіданні пояснень детектива встановлено, що вилучений мобільний телефон iPhone IMEI НОМЕР_1 , використовувався ОСОБА_3 для підтримання зв`язків з іншими особами, причетними до протиправного вилучення особливо цінних земель державних підприємств та на час проведення обшуку встановлено, що на ньому здійснено скидання програмного забезпечення до стану заводських налаштувань. Водночас, на мобільному телефоні Huawei виявлені залишкові файли програми WhatsApp, при тому, що самої програми на телефоні не встановлено, що свідчить про ознаки її видалення. Окрім цього на мобільному телефоні наявна електронна пошта « ІНФОРМАЦІЯ_1 », під якою також синхронизовано акаунт у мобільному телефоні Assistant. Накопичувач інформації Samsung, що встановлений у частині корпусу ноутбука Apple, має механічні пошкодження. 
У зв`язку із можливим знаходження на вилучених мобільних телефонах iPhone, Assistant, Huawei та твердотілому накопичувачі Samsung інформації, що має значення для досудового розслідування кримінального провадження (підтверджується спробами знищення речей та інформації, що на них перебуває), вилучені речі постановою старшого детектива Національного антикорупційного бюро України від 22.10.2020, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 52019000000000585 від 15.07.2019.
Вирішуючи питання про правову підставу для забезпечення кримінального провадження слідчий суддя зазначає, що вилучені три мобільні телефони та частина ноутбуку з твердотілим накопичувачем визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, враховуючи той факт, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (ч. 1 ст. 100 КПК України), а досудове розслідування на даний момент триває, по вилученим мобільним терміналам систем зв`язку необхідне призначення судових експертиз з метою відновлення видаленої з них інформації та відновлення роботоспроможності пошкодженого носія інформації, а також можливе проведення додаткових оглядів та призначення інших судових експертиз, вважаю що такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт, є доцільним та обґрунтованим на цій стадії кримінального провадження.
Потреби досудового розслідування виправдовують арешт майна, як втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).
Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить прокурор. Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за можливе накласти арешт шляхом заборони власникові майна вчинювати дії щодо його відчуження, розпорядження та користування ним. 
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя переконаний, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів, є правові підстави для арешту майна, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 110, 131-132, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 52019000000000585 від 15.07.2019, про арешт майна – задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 21.10.2020 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- мобільний телефон Apple iPhone IMEI НОМЕР_1 , s/n НОМЕР_2 , до якого поміщено сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар»;
- частину корпусу з материнською платою ноутбука фірми Apple MacBook Air модель А1466 s/n НОМЕР_3 , а також поламаним твердотілим накопичувачем марки Samsung model MZ-JPV128R/0A2, s/n НОМЕР_4 ;
- мобільний телефон Assistant AS-4421 IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ;
- мобільний телефон Huawei P6-U06 IMEI НОМЕР_7 , IMEI SV: НОМЕР_8 , до якого поміщено сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар».

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1