П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/1874/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.                            
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "ВОСТОК"" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
          У березні 2020р. ТОВ "ТК "ВОСТОК" звернулося в суд із адміністративним позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області за №0000250402 від 10.02.2020р., прийняте на підставі Акта про результатами камеральної перевірки ТОВ "ТК "ВОСТОК" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2019р. за №46/15-32-04-02/141301451 від 16.01.2020р.;
- зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 2 053 445грн..
          В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16.01.2020р. посадовою особою ГУ ДПС в Одеській області проведено камеральну перевірку ТОВ "ТК "ВОСТОК" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2019р..
За результатами перевірки, 16.01.2020р. ДПС складено Акт за №46/15-32-04-02/141301451, у висновках якого встановлено порушення ТОВ "ТК "ВОСТОК" достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2019р..
На підставі встановленого порушення, 10.02.2020р. ГУ ДПС в Одеській області складено податкове повідомлення-рішення за №0000250402, яким встановлено відсутність права позивача на отримання бюджетного відшкодування на поточний рахунок платника у сумі, заявленій у податковій декларації за листопад 2019р..
Позивач не погоджується із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновки акту перевірки та оскаржуване рішення суперечать нормам чинного законодавства. 
Посилаючись на вказані обставини просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним   та скасовано  податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області за №0000250402 від 10.02.2020р., прийняте  на підставі Акта про  результати камеральної перевірки  ТОВ "ТК "ВОСТОК" з питань достовірності  нарахування сум бюджетного  відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника  податку  за листопад 2019р. за №46/15-32-04-02/141301451, складений ГУ ДПС в Одеській області 16.01.2020р..
У решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ГУ ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ "ТК "ВОСТОК" судовий збір у розмірі 21 020грн..
В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Сторони були сповіщені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, проте, в судовому засіданні судовою колегія було вирішено про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження, сторони по справі не заперечували. 
З урахуванням належного сповіщення сторін, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення діяв протиправно та незаконно, оскільки товариством правомірно заявлено до бюджетного відшкодування на власний поточний рахунок суму ПДВ в розмірі  2 053 445 грн. (від`ємне значення за квітень 2019р.), що було фактично сплачено до  Державного бюджету України у попередньому податковому періоді (4 809 935грн. у квітні 2019р.), та не перевищує реєстраційний ліміт на момент подання декларації до контролюючого органу. Що стосувалось позовних вимог щодо зобов`язання податкового органу внести до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного  відшкодування ПДВ в розмірі 2  053  445грн., то суд першої інстанції вважав таку вимогу передчасною, а тому вона не підлягала задоволенню. 
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що з 1.06.2017р. ТОВ «ТК «ВОСТОК»» є суб`єктом  господарювання,  зареєструвався платником податку на додану вартість за №200465288.  Код основного виду діяльності: – 46.21 – ОПТОВА ТОРГІВЛЯ ЗЕРНОМ, НЕОБРОБЛЕНИМ  ТЮТЮНОМ, НАСІННЯМ І КОРМАМИ ДЛЯ ТВАРИН.
20.03.2019р. між ТОВ «ТК «ВОСТОК»» та компанією Softcomodities Trading Company Sa укладено Договір за №190320-SТС-ТНV-URЕА-01 про поставку товару - «гранульований карбамід» (т.І а.с.21-27).
У квітні 2019р. позивач отримав зазначений товар - добриво мінеральне азотне: сечовина (карбамід) гранульований в загальній кількості 2 698,575т на загальну вартість 22 581 854,89грн., що підтверджується митною декларацією від 4.04.2019р. (т. І а.с.23-30).
Позивач  сплатив до державного бюджету ПДВ в розмірі 4 809 935,09грн., що підтверджується  платіжним дорученням за №32 від 3.04.2019р. про сплату 6 300 000грн., де 4 809 935,09грн. є сумою зобов`язань з ПДВ, а 1 467 820,57грн. є сумою мита на товари, що ввозяться на територію України (т.І а.с.28).
У квітні 2019р. ТОВ «ТК «ВОСТОК»» суму ПДВ в розмірі  4 809 935грн. відніс до податкового кредиту.          
20.12.2019р. ТОВ «ТК «ВОСТОК»» подало податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2019р., у якій у рядку 20.2.1 сума  від`ємного  значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, було заявлено  до відшкодування 2  053 445грн..
16.01.2020р. податковим органом проведено камеральну перевірку ТОВ «ТК «ВОСТОК»» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2019р..
За результатами зазначено перевірки, 16.01.2020р. податковим органом складено акт перевірки за №46/15-32-04-02/141301451 з питань достовірності нарахування ТОВ «ТК «ВОСТОК»» сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2019р. (т.І а.с.31-43), у висновках якого встановлено порушення товариством вимог ПКУ в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2019р., а саме, встановлено, що станом на момент реєстрації акту перевірки рахуються залишки імпортованого ТМЦ (добриво мінеральне азотне) на загальну  суму ПДВ у розмірі 2 053 445грн., які в подальшому будуть реалізовані на митній території України. Дану суму ПДВ включено до розрахунку суми бюджетного відшкодування (згідно із додатком №3 до податкової декларації з ПДВ за листопад 2019р.) у розмірі 2 053 445грн..
Податковий орган дійшов висновку про відсутність використання ТМЦ в господарській діяльності, що унеможливлює право на відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок та про порушення товариством абз.“б” п.200.4 ст.200 ПКУ та відсутність у позивача права на отримання бюджетного  відшкодування ПДВ (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за листопад 2019р.) в  розмірі 2 053 445грн..          
У лютому 2020р. товариство не погодившись із вказаними висновками ДПС щодо відсутності права на отримання бюджетного  відшкодування ПДВ на рахунок платника в банку по декларації за листопад 2019р. в розмірі 2 053 445грн., та керуючись положеннями п.86.7 ст.86 ПКУ, надіслало на адресу відповідача заперечення на Акт перевірки, які були отримані останнім 10.02.2020р..
Проте, податковий орган своїм листом за №1949/10/15-32-04- 02-09 від 11.02.2020р. залишив без розгляду заперечення товариства на Акт перевірки, у зв`язку із порушенням позивачем строку на подання заперечень, встановленого п.86,7 ст.86  ПКУ.
В подальшому, на підставі встановлених порушень, 10.02.2020р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення за №0000250402, яким встановлено  відсутність права товариства на отримання бюджетного відшкодування на поточний рахунок  платника у сумі, заявленій у податковій декларації за листопад 2019р. (т.1 а.с.19).
Перевіряючи правомірність оскаржуваних дій та рішень податкового органу, з урахування підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.
За змістом ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами     перевірки     платника.
Положеннями пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за     договорами комісії,     доручення     та     агентськими договорами.
У відповідності до пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
За правилами п.“ґ” п.198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту  відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій в тому числі з ввезення  товарів та/або необоротних  активів на митну територію України.
Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з п.187.8 ст.187 цього Кодексу.
Пунктом 201.12  ст.201 ПК України передбачено, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 ПКУ.
Судова колегія звертає увагу на те, що інших умов для віднесення до податкового кредиту податку на додану вартість, сплаченого під час імпорту товару, чинне законодавство не містить.
Отже, нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За правилами п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
У відповідності до пп.“б” п.200.4 ст.200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої  згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного  бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової і декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.
Як вбачається із матеріалів справи, що податковий орган в підстави для висновків  про відсутність права на бюджетне відшкодування заявленого ПДВ у розмірі 2 053  445грн. в акті перевірки посилається на відсутність повної реалізації товарів, наявність залишків, що свідчить про не пов`язаність господарської операції з придбання мінеральних добрив  з  господарською діяльністю згідно з  пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, наявність (відсутність) розумної економічної причини (ділової мети) відповідно до п.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України. 
Однак, судова колегія зазначає, що вказані підстави не є правомірними для встановлення порушення позивачем вимог ПК України в частині достовірності нарахування   сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2019р., та висновків ДПС про порушення абз.“б” п.200.4 ст.200 ПК України та встановлення відсутності права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ  заявленого за рахунок платника в банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за листопад 2019р.) у розмірі 2  053  445грн..
Торгівля добривами на митній території України є одним із видів діяльності позивача.
Апеляційний суд зазначає, що придбані добрива використовувались в господарській діяльності (діяльність пов`язана з реалізацією товару та спрямована на отримання доходу), а операція по придбанню добрив має розумну ділову мету (наявність наміру та факт одержання економічного ефекту), оскільки, одним із видів діяльності позивача є торгівля добривами, а імпортовані мінеральні добрива в більшій частині були реалізовані товариством, що підтверджується первинними документами, а саме видатковими та податковими накладними (т. 1 а.с.116-250, т.2 а.с.1-88). 
Окрім того, норми ПК України не містять жодних положень, про те, що  відсутність використання товару в господарській діяльності може свідчити неповна реалізація  придбаного товару в окремому періоді (квітень-листопад 2019р.) або наявність залишків  товару на момент перевірки.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що позивач імпортував добрива у 2 698,575т на загальну суму 22  581 854,89грн., в тому числі ПДВ у розмірі 4  809 935грн.. Вказані добрива імпортувалися для подальшої реалізації на митній території України, в наступних періодах вони були  частково  реалізовані позивачем, що підтверджуються видатковими та податковими накладними за 2019р. (т.І а.с.116-250, т.ІІ а.с.1-88).
Загальна кількість реалізованих добрив станом  на 30.11.2019р. (закінчення періоду за який подана декларація з ПДВ за листопад 2019р. та який охоплений камеральною  перевіркою складає 1 651,52т на суму 18  913 123,6грн., в тому числі 3  152  187,27грн. ПДВ).
Товариство зазначало, що часткова реалізація добрив пов`язана із сезонним характером сільськогосподарських  робіт із внесення добрив (що здійснюються споживачами  добрив), період яких закінчився у листопаді 2019р.. Водночас, з початком нового сезону сільськогосподарських робіт із внесення добрив, реалізація залишків добрив буде  продовжено. 
Отже, судова колегія зазначає, що товар - мінеральні добрива азотні, придбані позивачем з метою використання у господарській діяльності, використовуються шляхом реалізації (продажу) на митній території України, метою операції з їх придбання є досягнення певного позитивного економічного ефекту, що реалізовується починаючи з квітня 2019р. по цей час. 
Таким чином, податковий кредит у квітні 2019р. у розмірі 4 809 935грн. сформований позивачем з дотриманням вимог податкового законодавства України.
Крім того, податковий орган в Акті перевірки зазначив, що станом на дату його складання у товариства рахуються залишки імпортованих добрив на загальну суму ПДВ 2 053 445грн.. Проте, враховуючи реалізацію, залишок імпортованих добрив станом на 30.11.2019р.складав 1 047,055т, а сума імпортного ПДВ що припадає на залишок добрив складає 1 866 270,83грн., виходячи з наступного розрахунку:          позивач імпортував 2 698,575т, вартістю 28 859 610,55грн., в тому числі І ПДВ 4 809 935,09грн..
Отже, вартість 1т добрив складає 10 694,39грн., в тому числі ПДВ 1 782,4грн.  Тобто у товариства обліковується залишок імпортованих добрив на загальну суму ПДВ у розмірі 1 866 270,83грн. виходячи з розрахунку: 1 047,055т. (залишок мінеральних добрив) х 1 782,4грн. (ПДВ у складі вартості 1т мінеральних добрив) = 1 866 270, 83грн..
Таким чином, сума ПДВ у розмірі 2 053 445грн., що вказана в Акті перевірки, - взагалі не є «сумою ПДВ, на яку рахуються залишки імпортованих добрив», - це частина податкового кредиту сформованого при імпорті (4 809 935,09грн.), яка була включена до від`ємного значення у податковій декларації за квітень 2019р..
Сплачений до бюджету податок на додану вартість у сумі 4 809 935,09грн. було включено в розділ II Податковий кредит Податкової Декларації з податку на додану вартість за квітень 2019р.. З врахуванням суми податкових зобов`язань по ПДВ за квітень 2019р., сума від`ємного значення за квітень дорівнює - 2 488 224грн.. В червні 2019р. податкові зобов`язання по ПДВ за квітень були уточнені, і сума від`ємного значення ПДВ за квітень склала 2 508 320грн.. Відповідно до податкової декларації з ПДВ за травень 2019р. сума від`ємного значення ПДВ за квітень 2019р. становила 2 073 541грн.. В липні 2019р. податкові зобов`язання по ПДВ за травень 2019р. були уточнені, і сума від`ємного значення ПДВ за квітень 2019р. склала 2 053 445грн.. В податкових деклараціях з червня по жовтень 2019р. від`ємне значення квітня 2019р. не змінюється (2 053 445грн.), розшифровується в додатку №2, а в листопаді з додатка №2, у зв`язку з прийнятим позивачем рішенням про відшкодування, було перенесено до додатку №3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування (т.1 а.с.47-107).
Отже, судова колегія вважає, що висновки податкового органу про наявність у позивача залишків мінеральних добрив на суму ПДВ в розмірі 2 053 445грн. є помилковими та не відповідають дійсним обставинам, нічим не підтверджені та належно не обґрунтовані.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що товариством правомірно віднесено суму ПДВ в повному розмірі - 4 809 935грн. до складу податкового кредиту у квітні 2019р. та відображено його у податковій декларації з податку на додану вартість у квітні 2019р., оскільки реалізація добрив є одним із видів господарської діяльності товариства, а повна або часткова їх реалізація, враховуючі наведені положення податкового законодавства, жодним чином не впливає на розмір сформованого податкового кредиту.          
Таким чином, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову ТОВ «ТК «ВОСТОК»» та скасування спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки податковий орган діяв протиправно та з порушенням податкового законодавства України.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                          О.В.Яковлєв