ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/1139/20	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
          головуючого судді Савицького Я.Ф.,
                                 суддів Головея В.М.,
                                        Разюк Г.П.,
секретар судового засідання - Бебик А.М.
за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: не з`явився;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"
на рішення Господарського суду Одеської області
від 01 вересня 2020 року (повний текст складено 07.09.2020р.)
по справі № 916/1139/20
за позовом:Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"
до відповідача-1: Приватного підприємства "ВЕЛС АГРО"
до відповідача-2:  ОСОБА_1 
про стягнення 242 176,11 грн. -

суддя суду першої інстанції: Желєзна С.П.
час та місце винесення рішення: 01.09.2020р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області
Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 18.11.2020р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020р. Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (позивач, АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства "ВЕЛС АГРО" (відповідач-1, ПП «Велс Агро») та ОСОБА_1 (відповідач-2, ОСОБА_1 ) про солідарне стягнення заборгованості у загальному розмірі 242 76,11 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 200 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 19 466,66 грн., заборгованості за комісією у розмірі 14 881,08 грн., пені у розмірі 7 828,37 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачами зобов`язань за кредитним договором від 22.03.2019р. в частині повернення банку в повному обсязі використаних кредитних коштів та несплатою у повному обсязі відсотків у вигляді щомісячної комісії, а також, зобов`язань за договором поруки від 22.03.2019р. 
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів та пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.03.2019р., посилався на Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua.
Разом з тим, оскільки виконання зобов`язання за вказаним договором забезпечено порукою за договором поруки №POR1553084538509 від 22.03.2019р., позивач просить стягнути суму заборгованості з позичальника та поручителя солідарно.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.09.2020р. у справі №916/1139/20 (суддя Желєзна С.П.) позов АТ КБ "Приватбанк" задоволено частково; стягнуто солідарно з ПП „Велс Агро" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 200 000,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав ПП „Велс Агро" кредитні кошті у розмірі 200 000 грн. 00 коп., що підтверджується наданими позивачем виписками по банківському рахунку ПП „Велс Агро". 
Разом з тим, місцевий господарський суд зазначив, що станом на момент вирішення судом першої інстанції данного спору, ПП «Велс Агро» має заборгованість за кредитом у розмірі 200 000 грн. 00 коп. Отже, вказана сума підлягає стягненню на користь позивача.
Водночас, відмовляючи у задоволенні заявлених АТ КБ "Приватбанк" вимог в частині стягнення комісії у розмірі 14 881,08 грн. та пені у розмірі 7 828,37 грн., суд першої інстанції зазначив, що заявою про приєднання до «Умов та правил надання послуги „КУБ" від 22.03.2019р., яка була підписана ПП „Велс Агро", не передбачено  обов`язку Позичальника сплачувати на користь Банку комісію. Крім того, вказаною  заявою не передбачено права Банку нараховувати ПП „Велс Агро" пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за порушення строків сплати  процентів.
Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку, що АТ КБ «Приватбанк» застосував процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі більшому, ніж передбачений умовами заяви про приєднання до «Умов та правил надання послуги „КУБ" від 22.03.2019р. Встановивши, що Позичальником вносились грошові кошти, які були зараховані позивачем в рахунок погашення комісії та пені, господарський суд зазначив про необґрунтованість здійсненого АТ КБ "Приватбанк" розрахунку заявлених до стягнення процентів за користування кредитними коштами. З огляду на встановлене, суд першой інстанції зауважив про відсутність правових підстав для задоволення відповідних вимог щодо стягнення відсотків у розмірі 19 466,66 грн. з підстав помилковості здійсненого розрахунку та безпідставності застосування процентної ставки у розмірі 48,00 %.
Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/17, місцевим господарським судом зазначено, що підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» не може вважатись договором приєднання у випадку відсутності у такій анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також відсутності підтверджень конкретних запропонованих Умов та правил банківських послуг.
Отже, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки /пені, штрафів/ за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось, до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2020р. по справі 916/1139/20 в частині відмови в задоволені позовних вимог і ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк".
На думку скаржника, в оскаржуваній частині рішення суду є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Так, апелянт вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що кредитний договір від 22.03.2019р. складається із Заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» і «Умов та правил надання банківських послуг», отже, за своєю правовою природою він є договором приєднання.
АТ КБ "Приватбанк" вказує, що істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг». 
Так, за змістом п. 3.2.8.3.2. Умов за користування Послугою Клієнт сплачує щомісяця проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії в розмірі, що зазначені в пункті 1.4. Заяви.
У свою чергу, пунктом 3.2.8.3.3. Умов визначено, що при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому у пункті 1.6. Заяви.
Апелянт наполягає на тому, що підпис відповідача-1 в Заяві про приєднання до вказаних Умов, свідчить, що він повністю згодний з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах.
Крім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно застосував при вирішенні справи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019р. по справі №342/180/17, оскільки, суд, керуючись саме цією постановою та відмовляючи в задоволенні позову, не врахував, що у справі, розглянутій Великою Палатою Верховного суду, абсолютно інші обставини, а також інші правовідносини, що чітко вбачається з тексту відповідної постанови. 
Банк зауважує, що відповідачем по цивільній справі №342/180/17-ц є не юридична особа, а фізична особа, а отже, на правовідносини між сторонами розповсюджується дія законодавства про захист прав споживачів. Однак, у даній справі, навпаки, відповідачем, з яким укладено кредитний договір, є саме юридична особа, на яку норми законодавства про захист прав споживачів не розповсюджуються.
Скаржник наполягає на тому, що відповідач як позичальник не заперечував факт ознайомлення з Умовами.
Крім того, апелянт зазначає, що підпис відповідач поставив саме в анкеті-заяві про приєднання до вказаних Умов, чим засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. 
Більш детально доводи Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" викладені в апеляційній скарзі.
Відповідачі своїм правом на надання відзиву не скористались.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2020р. у справі №916/1139/20, розгляд справи призначено на 18.11.2020 року.
Представники сторін у судовове засідання не зявились, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.
У судовому засіданні 18.11.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2019р. ПП „Велс Агро" (Позичальник) та Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (Банк) з другої сторони уклали кредитний договір №б/н (Договір), за яким позичальник приєднався до «Умов та правил надання послуги "КУБ", які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "Приватбанк" http://privatbank.ua, шляхом підписання Заяви.
Пунктом п. 1 Заяви встановлені істотні умови кредитного договору: розмір кредиту - 200 000 (двісті тисяч) грн., строк кредиту - 12 місяців з моменту видачі коштів Клієнту; проценти (комісія) за користування кредитом - перші 6 місяців - 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,6% від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту); у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5. цієї Заяви, Клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаних в п.1.4., сплатити Банку проценти у розмірі 4 % в місяць від суми простроченої заборгованості та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8. Умов та Правил надання банківських послуг (п.п. 1.2-1.4, 1.6 Договору).
При цьому, пунктом 1.5 Договору визначений порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів Клієнту, передбачено адаптований графік (на вибір Клієнта та за узгодженням з Банком): перші 6 місяців користування кредитом: погашення тільки процентів до календарного числа місяця, в якому було надано кредит включно із цим числом; інші 6 місяців користування кредитом: погашення основного боргу рівними частинами з процентами щомісяця до календарного числа місяця, в якому було надано кредит включно із цим числом.
Відповідно до п. 1.9 Заяви укладення кредитного договору здійснюється шляхом підписання Клієнтом цієї Заяви шляхом накладення електронного цифрового підпису в системі «Приват24 для бізнесу», або у сервісі «Paperless», або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору;
Також, між Сторонами було укладено Графік погашення основної суми боргу та процентів за кредитом, який є додатком № 1 до Заяви про приєднання до «Умов та правил надання послуг «КУБ» № б/н від 22.03.2019р., відповідно до якого відповідач мав сплачувати з жовтня 2019р. по березень 2020р. включно щомісячно суму кредиту в розмірі 33  333,33 грн. та проценти з квітня 2019р. по вересень 2019р. включно у розмірі 3  600,00 грн., а з жовтня 2019р. по березень 2020р. включно - у розмірі 3  200,00 грн.
Умови та порядок надання кредиту «КУБ» регламентований розділом 3.2.8. „Умов та правил надання банківських послуг», на які посилається позивач та витяг з яких міститься у матеріалах справи (а.с. 23-28).
Положеннями п. 3.2.8.1. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених на засіданні Правління АТ КБ "Приватбанк" згідно протоколу №10 від 09.02.2017р.,  передбачено, зокрема, що Банк зобов`язується надати Клієнту строковий "Кредит КУБ" в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до «Умов та правил надання послуги "КУБ", а також в системі «Приват24». Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі «Приват24», або у сервісі «Папка24», або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявною у матеріалах справи випискою по рахунку № НОМЕР_1 на підставі укладеного Договору 22.03.2019р. ним було перераховано на поточний рахунок відповідача-1 кредитні кошти у розмірі 200  000,00 грн. (а.с. 31). Відповідач-1 вказане не оспорює.
Пунктом 3.2.8.3.2 Умов за користування послугою Клієнт сплачує щомісячно протягом всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно графіку, визначених в Заяві та тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з п. 3.2.8.6.2.)
При цьому, у відповідності до пунктів 3.2.8.5.2. та 3.2.8.5.3. Умов відповідач-1 взяв на себе зобов`язання, зокрема, оплатити проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії згідно з п. 3.2.8.3.2., а також, здійснити інші платежі, передбачені Договором, а також, зазначені в Заяві.
Однак, матеріали справи свідчать, що в порушення відповідних умов договору та приписів законодавства відповідач-1 не повернув кредитні кошти у передбачений Договором термін та не сплатив у повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії. 
Відповідно до п. п. 3.2.8.3.3 Умов при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому у Заяві. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.
За користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.8.1., 3.2.8.3. цього договору Клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2. (п. 3.2.8.9.1. Умов).
Нарахування прострочених процентів здійснюється щодня, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не враховується (п. 3.2.8.9.2. Умов).
Пункт 3.2.8.9.3. Умов передбачає, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені у Заяві  (п. 3.2.8.3.1. Умов).
Положеннями п. 3.2.8.10.1. Умов встановлено, що у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.8.3.2., п. 3.2.8.3.1., п.3.2.8.9., п. 3.2.8.3.1. цього Договору, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.
Крім того, в Умовах визначені Тарифи Банку, за якими для малого та середнього бізнесу щомісячні проценти за користування кредитом «КУБ» дорівнюють 2% від початкової суми кредиту; відсотки за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором становлять 4% від суми простроченої  заборгованості; пеня - подвійна облікова ставка НБУ (а.с. 28).
У зв`язку з несплатою отриманого кредиту ОСОБА_1 , станом на 20.03.2020р. за останнім утворилась заборгованість за кредитом у сумі 242  176,11 грн., яка складається з наступного:
- 200  000,00 грн.. - основна заборгованість;
- 19  466,66 грн. - заборгованість по відсоткам;
- 14  881,08 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;
- 7  828,37 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.
Разом з тим, 22.03.2019р. між ОСОБА_1 (Поручитель) та АТ КБ "Приватбанк"(Кредитор) було підписано договір поруки №POR1553084538509, відповідно до п. 1.1.1 якого предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Підприємством (ПП „Велс Агро")  зобов`язань за угодами - приєднання до: розділу 3.2.8. "Кредит КУБ" Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 1, по сплаті: а) процентної ставки за користування кредитом: за період користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.2 Угоди 1 - перші 6 місяців 1,8 відсотка (одна ціла вісім десятих) в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця -1,6 відсотка (одна ціла шість десятих) від початкового розміру кредиту; за період користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.3 Угоди 1 - 4,0% (чотири) відсотки в місяць від початкового розміру кредиту; б)          кредиту в розмірі 200  000,00 грн. Якщо під час виконання Угоди зобов`язання Боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за Угодою  в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні.
Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1" в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності. Поручителем надані всі наявні документи, що стосуються Поручителя, на момент укладання цього договору, в господарському/цивільному суді не мається заяв кредиторів про визнання Поручителя банкрутом (п. 1.2 договору поруки). 
Згідно з п. 4.1 договору поруки Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором  припиняється через 15 років після укладення цього договору. 
Договір поруки №POR1553084538509 від 22.03.2019р. був підписаний ОСОБА_1 із використанням електронного цифрового підпису, що підтверджується файлами перевірки електронного цифрового підпису, наявними у матеріалах справи. 
Вказані обставини стали підставою звернення Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до господарського суду з позовом до ПП „Велс Агро" та ОСОБА_1 .
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Враховуючи оскарження апелянтом рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні 19 466,66 грн. заборгованість по відсоткам, 14 881,08 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом та 7 828,37 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, апеляційний суд, з урахуванням ст. 269 ГПК України, переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГПК господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За змістом статей  626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно із частиною 1 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з Умовами і Правилами надання банківських послуг Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк, керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови і Правила надання банківських послуг.
Відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Апеляційна колегія вказує, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ КБ «Приватбанк»).
Документи, розміщені на сайті Банку, - це публічна оферта, що містить умови та правила надання послуг банком і його партнерам, до якої приєднується клієнт, підписуючи Заяву у відділенні Банку.
Водночас, стаття 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» визначає, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис»).
Отже, підписавши Заяву від 22.03.2019 року, відповідач-1 погодився з «Умовами та правилами надання послуг «КУБ», що розміщені на сайті Банку.
Враховуючи викладене, судова колегія зазначає, що Заява ПП «Велс Агро» про приєднання до «Умов та правил надання послуг «КУБ» від 22.03.2019р., а також «Умови та правила надання послуг «КУБ», розміщені на сайті АТ КБ «Приватбанк», в їх сукупності визначають істотні умови договору кредиту та підтверджують факт його укладення між позивачем та відповідачем-1.
При цьому кредитний договір укладено у формі договору приєднання.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Як вбачається з матеріалів справи, у Заяві відповідача-1 про приєднання до «Умов та правил надання послуги КУБ» від 22.03.2019р. зазначена процентна ставка за користування кредитом (перші 6 місяців - 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,6% від початкового розміру кредиту), яка не співпадає з Тарифами, визначеними в Умовах та правилах надання послуги «КУБ» (2% від початкового розміру кредиту), а також вказані проценти у розмірі 4% за порушення строку погашення кредиту.
Однак, матеріали справи свідчать, що позивачем здійснено розрахунок, виходячи із процентної ставки у розмірі 48,00 %.
Водночас, у вказаній Заяві про приєднання до «Умов та правил надання послуг «КУБ» від 22.03.2019р. не встановлено розмір неустойки за порушення грошового зобов`язання. Є лише посилання на розділ 3.2.8. «Умов та правил надання банківських послуг».
Позивач наполягає на тому, що умови кредитування та повернення кредитних коштів, визначення процентних ставок за користування кредитними коштами визначено в «Умовах та правилах надання банківських послуг». При цьому, відповідачем-1 підписано Заяву про приєднання до «Умов і правил надання банківських послуг», що є згодою з відповідними умовами і правилами Банку.
Дійсно, Витягом з «Умов та правил надання банківських послуг», наявним у матеріалах справи, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і Банку, відповідальність Сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться інші умови.
Однак, судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач-1 ознайомився та погодився з ним, підписуючи Заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем-1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в  документі, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Наведене, зокрема, вбачається і з того, що у Тарифах, наведених в «Умовах та правилах надання банківських послуг», що надані позивачем до позовної заяви, визначений розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ, натомість, розрахунок пені здійснений позивачем зовсім за іншим розміром (а.с. 30).
Крім того, посилання апелянта на п. 1.4 Заяви як на підставу для нарахування комісії суд вважає безпідставними, оскільки в п. 1.4 вказаної заяви сторонами обумовлено сплату саме процентів за користування кредитом, а не комісії, яка розрахована позивачем в сумі 3  600,00 грн. 
Таким чином, ані розрахунок комісії, ані розрахунок відсотків, ані розрахунок пені не співпадають з умовами Заяви та «Умов та правилах надання банківських послуг».
Апеляційний господарський суд також вказує, що роздруківка «Витягу з Умов та правил» станом на 09.02.2017р. належним доказом бути не може,  в розумінні як приписів процесуального закону (ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України), так і в розумінні приписів матеріального закону (ст. 11 Цивільного кодексу України), оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування, що не спростовано жодним доказом при розгляді цієї справи. Така позиція також наведена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
За таких обставин судова колегія зауважує, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, оскільки «Умови та правила надання банківських послуг», що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (22.03.2019р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24.04.2020р.), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Крім того, Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», наявний у матеріалах справи, не містить підпису відповідача-1, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.03.2019р. шляхом підписання Заяви.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу-1 «Умови та правила банківських послуг», відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату пені у конкретному розмірі за несвоєчасне погашення кредиту та комісії, відміну у Заяві та Умовах погодженого розміру відсотків за користування кредитними коштами, відсутність підпису відповідача-1 в наданому Банком Витягу з Умов, а також враховуючи надання позивачем до матеріалів справи Витягу з Умов, який не передбачає сплату комісії, надані Банком Заява та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем-1 кредитного договору від 22.03.2019р., оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не підтвердив належними та допустимими доказами, що сторонами було погоджено Умови саме в редакції наданій позивачем.
Судова колегія звертає увагу на те, що надані позивачем «Умови та правила надання банківських послуг», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Вищезазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. по справі №342/180/17, яка враховується апеляційним господарським судом в силу ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.
Посилання апелянта на неможливість застосування позиції, викладеної у вищевказаній постанові, з огляду на те, що у справі №342/180/17 відповідачем була фізична особа, справа стосувалась цивільних відносин та передбачала застосування законодавств про захист прав споживачів, на думку колегії суддів є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, у постанові по справі №342/180/17, зокрема, викладена правова позиція, відповідно до якої вказано про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору «Умови та правила надання банківських послуг» в АТ КБ «Приватбанк», які не містять підпису позичальника, шляхом підписання заяви-анкети. Також, правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/17, була, зокрема, застосована Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у справі №916/2755/18 (постанова від 30.09.2019р.), спірні правовідносини у якій аналогічні правовідносинам сторін у даній справі.
При цьому, при вирішенні спору у справі №342/180/17 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновки саме щодо оцінки загальних правил та тарифів надання банківських послуг, розміщених на сайті банку, як підстави виникнення зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неможливості застосування до правовідносин сторін висновків, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/17 є безпідставними, оскільки у даному випадку слід виходити з наданого судом тлумачення норми права, а не суб`єктного складу сторін спору чи роз`яснення норм Закону України «Про захист прав споживачів». Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.03.2020р. у справі №916/548/19, від 18.02.2020р. у справі №914/504/18 у справі №910/8189/19 від 17.07.2020р., від 31.08.2020р. у справі №922/3582/19.
При врахуванні вказаної правової позиції суди виходили з наданого у постанові Великої Палати Верховного Суду тлумачення норм цивільного законодавства про договір приєднання, а не суб`єктного складу сторін спору.
Окремо, апеляційна колегія зазначає, що ч. 4 ст. 236 Господарського кодексу України не містить обмежень в частині врахування судом висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, в залежності від юрисдикції справи.
Таким чином, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, відмовивши позивачу у солідарному стягненні з позивачів заборгованості за відсотками у розмірі 19 466,66 грн., заборгованості за комісією у розмірі 14 881,08 грн., пені у розмірі 7 828,37 грн.
З огляду на встановлені обставини судова колегія вказує, що наведені Акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення і ухвалення нового рішення, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2020 року у справі №916/1139/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк - без задоволення.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2020р. у справі №916/1139/20 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови підписаний 19.11.2020р.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.
Суддя                                                                                          Головей В.М. 
Суддя                                                                                          Разюк Г.П.