Номер провадження: 33/813/1098/20
Номер справи місцевого суду: 523/8002/20 
Головуючий у першій інстанції Лупенко А. В. 
Доповідач Прібилов В. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Прібилов В.М.,
за участю: секретаря судового засідання - Стоянової Л.І.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
його представника - адвоката Кудрявцева І.А.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.
Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №069017 від 09.05.2020 року встановлено, що 09.05.2020 року о 03 год. 25 хвилин, в м. Одесі по вул. Добровольського, 30, ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan Primera, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тримтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2020 року, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що суд першої інстанції після закінчення розгляду справи постанову від 31.07.2020 року не оголошував, копія постанови на протязі трьох днів йому під розписку не вручалася та не направлялася. Копію постанови отримав лише 20.08.2020 року, що підтверджується розпискою на заяві, яка знаходиться в матеріалах даної справи.
В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що на момент ухвалення оскаржуваної постанови суду першої інстанції була відсутня норма закону якою передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП, на підставі Закону України від 22.11.2020 року №2617-VIII. Співробітник поліції у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 069017 від 09.05.2020 року вказав обставини, які не відповідають дійсності. На момент складання протоколу він не керував автомобілем Nissan Primera, а просто стояв біля свого припаркованого авто, що можуть підтвердити свідки. 
Щодо відмови огляду на стан алкогольного сп`яніння, звертає увагу, що він не мав статусу водія, так як не керував транспортним засобом. Докази, зупинки апелянта працівниками поліції, при керуванні транспортним засобом Nissan Primera, н/з НОМЕР_1 , в матеріалах даної адміністративної справи відсутні.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи; заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кудрявцева І.А., які підтримали доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
З наданих апеляційному суду матеріалів та копії оскаржуваної постанови вбачається, що судовий розгляд в суді першої інстанції був проведений за присутності ОСОБА_1 . Однак, копію оскаржуваної постанови останній отримав лише 20.08.2020 року, що підтверджується його особистим підписом (а.с.18).
Зазначені обставини з урахуванням заявлених даних про ознайомлення останнього з прийнятим судовим рішенням 20.08.2020 року, а також подання останнім апеляційної скарги 21.08.2020 року, свідчать про існування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі скаржника.
Що стосується доводів в частині невинуватості у скоєному правопорушення, апеляційний суд враховує наступне.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кудрявцева І.А., а також свідків правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про слушність доводів апеляційної скарги та вважає постанову судді районного суду необґрунтованою, оскільки вона постановлена з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів. 
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що 9.05.2020 року близько 23-24 год. приїхав на авто своєї матері до свого товариша де вживали спиртні напої. Розуміючи, що після вжиття алкоголю він не має права керувати транспортним засобом, у нічний час зателефонував своєму другу ОСОБА_2 , щоб той прийшов до місця де був припаркований його автомобіль і відвіз його додому. Прийшовши до свого авто, очікував ОСОБА_2 , раптом під`їхав автомобіль патрульної поліції, з якого вийшли поліцейські та стали звинувачувати, що він керував транспортним засобом та наполягали на проведені огляду на стан алкогольного сп`яніння. Він пояснював працівникам поліції, що не керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Кудрявцев І.А. в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. При цьому наголосив, що ОСОБА_1 не заперечує факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак в цьому не було потреби, так як він транспортним засобом не керував.
Допитаний апеляційним судом в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що йому біля 24 години зателефонував ОСОБА_5 та попрохав забрати його автомобіль, оскільки він вживав спиртні напої та не може сісти за кермо. Приїхав на вказане ОСОБА_1 місце через хвилин 20-30 та побачив, як працівники поліції складають відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. На місці пригоди перебував ОСОБА_1 , працівники поліції та свідки, які були запрошені поліцейськими. Працівники поліції передали автомобіль йому та він разом з ОСОБА_1 поїхав додому. 
Допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_6 пояснив, що він не пам`ятає обставив вчинення адміністративного правопорушення, оскільки є водієм. При цьому зазначив, що не пам`ятає чи рухався транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .
Допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_7 пояснив, що точно не пам`ятає обставин пригоди, однак первинно вказав, що підтверджує факт керування автомобілем ОСОБА_1 . Надалі уточнив, що під час патрулювання до них надійшло орієнтуванням у керуванні автомобілем Nissan Primera водієм у стані сп`яніння. Під час патрулювання вони побачили аналогічне авто, яке рухалося по вулиці назустріч патрульному автомобілю. Намагаючись перевірити зазначений факт, вони розвернули патрульний автомобіль та коли під`їхали до автомобілю, водія у салоні не було. В подальшому до автомобілю підійшов ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та відносно якого було складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову у проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відеофіксація на той час не велася, докази на підтвердження факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 були відсутні.
Водночас, незважаючи на посилання свідка ОСОБА_7 на відсутність відеозапису події правопорушення, матеріали справи містять відеозапис з камер фіксації, наявних у працівників поліції (а.с.35), який був наданий на запит апеляційного суду.
При цьому наявний відеозапис повністю підтверджує зазначені апелянтом обставини, факт спілкування з працівниками поліції, заперечення ОСОБА_1 щодо факту керування транспортним засобом саме ним та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він не перебував у статусі водія. Інших даних, в тому числі які могли свідчити про керування останнім транспортним засобом зазначений відеозапис запис не містить. 
Крім того апеляційний суд враховує ту обставину, що доводи апелянта щодо здійснення телефонного дзвінка своєму другу ОСОБА_2 в нічний час 09.05.2020 року, який повинен був прийти до місця де був припаркований автомобіль ОСОБА_1 та відвести його додому, підтверджується роздруківкою телефонних дзвінків, здійснених з сім - карти мобільного телефону ОСОБА_1 , наданими оператором мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», на запит Одеського апеляційного суду (а.с. 52-55). 
За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної постанови судді районного суду та дослідження наявних у матеріалах провадження матеріалів встановлено, що будь-яких доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_1 відносно того, що він не керував автомобілем за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинами - матеріали справи не містять.
Під час розгляду справи в районному суді, поза увагою судді залишився той факт, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти - виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах. 
За таких обставин, з урахуванням положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що дає апеляційному суду підстави зробити висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. 
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та як водій відмовився в присутності понятих від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 8 Конституції України «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що на момент ухвалення оскаржуваної постанови суду першої інстанції була відсутня норма закону якою передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП, на підставі Закону України від 22.11.2020 року №2617-VIII, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні зазначеної норми, яке суперечить фактичним обставинам, зважаючи на те, що закон, яким правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, віднесені до кримінальних проступків, був скасований до введення його в дію.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Згідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За наведених вище обставин, постанова судді районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2020 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2020 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя 
       Одеського апеляційного суду                                         В.М. Прібилов